Jure Gašparič

Slovenski parlament : Politično-zgodovinski pregled od začetka prvega do konca šestega mandata (1992 – 2014)

Avtor:
Jure Gašparič

Urednika:
Mojca Šorn
Andrej Pančur

Recenzenta:
Zdenko Čepič
Božo Repe

Redakcija TEI, dodatno kodiranje TEI in računalniški zapis:
Andrej Pančur

Elektronska izdaja 1.0

Inštitut za novejšo zgodovino

2014

http://www.sistory.si/SISTORY:ID:26950

Creative Commons licenca
To delo avtorja Jure Gašparič je ponujeno pod Creative Commons Priznanje avtorstva-Nekomercialno-Brez predelav 2.5 Slovenija licenco.

CIP - Kataložni zapis o publikaciji
Narodna in univerzitetna knjižnjica, Ljubljana

328(497.4)"1992/2014"(0.034.2)
323(497.4)"1992/2014"(0.034.2)

GAŠPARIČ, Jure, 1977-
Slovenski parlament [Elektronski vir] : politično-zgodovinski pregled od začetka prvega do konca šestega mandata (1992-2014) / Jure Gašparič. - Elektronska izdaja 1.0. - El. knjiga. - Ljubljana : Inštitut za novejšo zgodovino, 2014

Način dostopa (URL): http://www.sistory.si/SISTORY:ID:26950

ISBN 978-961-6386-48-7 (html)
ISBN 978-961-6386-49-4 (ePub)
ISBN 978-961-6386-50-0 (pdf)
ISBN 978-961-6386-51-7 (mobi)

274588160

Kazala

Seznam tabel

Skupno število sprejetih parlamentarnih aktov v letih 1997–2000 tab.B.1.1.

Skupno število sprejetih parlamentarnih aktov v letih 2001–2004 tab.B.1.2.

Skupno število sprejetih parlamentarnih aktov v letih 2005–2008 tab.B.1.3.

Skupno število sprejetih parlamentarnih aktov v letih 2008–2011 tab.B.1.4.

Skupno število sprejetih parlamentarnih aktov v letih 2011-2014 tab.B.1.5.

Pregled vloženih interpelacij o delu in odgovornosti vlade in njenih ministrov (krepko so označeni ministri, ki jim je bila izglasovana nezaupnica, v ležečem tisku pa tisti, ki so pred odločanjem odstopili) v prvem mandatnem obdobju tab.B.2.1.

Pregled vloženih interpelacij o delu in odgovornosti vlade in njenih ministrov (krepko so označeni ministri, ki jim je bila izglasovana nezaupnica, v ležečem tisku pa tisti, ki so pred odločanjem odstopili) v drugem mandatnem obdobju tab.B.2.2.

Pregled vloženih interpelacij o delu in odgovornosti vlade in njenih ministrov (krepko so označeni ministri, ki jim je bila izglasovana nezaupnica, v ležečem tisku pa tisti, ki so pred odločanjem odstopili) v tretjem mandatnem obdobju tab.B.2.3.

Pregled vloženih interpelacij o delu in odgovornosti vlade in njenih ministrov (krepko so označeni ministri, ki jim je bila izglasovana nezaupnica, v ležečem tisku pa tisti, ki so pred odločanjem odstopili) v četrtem mandatnem obdobju tab.B.2.4.

Pregled vloženih interpelacij o delu in odgovornosti vlade in njenih ministrov (krepko so označeni ministri, ki jim je bila izglasovana nezaupnica, v ležečem tisku pa tisti, ki so pred odločanjem odstopili) v petem mandatnem obdobju tab.B.2.5.

Pregled vloženih interpelacij o delu in odgovornosti vlade in njenih ministrov (krepko so označeni ministri, ki jim je bila izglasovana nezaupnica, v ležečem tisku pa tisti, ki so pred odločanjem odstopili) v šestem mandatnem obdobju tab.B.2.6.

Delovna telesa državnega zbora v posameznih mandatnih obdobjih tab.B.4.1.

Število ponovno izvoljenih poslancev po mandatnih obdobjih tab.B.5.1.

Poslanci Državnega zbora v I. mandatnem obdobju (1992–1996) tab.B.6.1.

Poslanci Državnega zbora v II. mandatnem obdobju (1996–2000) tab.B.6.2.

Poslanci Državnega zbora v III. mandatnem obdobju (2000–2004) tab.B.6.3.

Poslanci Državnega zbora v IV. mandatnem obdobju (2004–2008) tab.B.6.4.

Poslanci Državnega zbora v V. mandatnem obdobju (2008−2011) tab.B.6.5.

Poslanci Državnega zbora v VI. mandatnem obdobju (2011 – 2014) tab.B.6.6.

UVODNA POGLAVJA

Parlament kot teaterpog.a.

O slovenskem parlamentarizmupog.a.

Parlament ni le osrednje predstavniško in zakonodajno telo v državi s sistemom parlamentarne demokracije, marveč tudi (in zlasti) izrazito politična institucija. Poleg tistih funkcij, ki so jih parlamenti namenili pisci ustave, je hkrati stičišče političnih konceptov, strinjanj in nestrinjanj, zrcalo vsega, kar ljudje pojmujejo pod pojmom politika. Zato ni nenavadno, da so parlamenti vseh vrst pogosto predmet analiz in najrazličnejših raziskav, ki so v sedanjem času vse bolj interdisciplinarne in vse bolj kompleksne. Če so se raziskovalci parlamentov nekoč v glavnem usmerjali v klasične politične analize in zgodovinarske interpretacije, se sedaj vse bolj ozirajo po novih in drugačnih pristopih. Ob trdih in suhih dejstvih so v ospredju antropološki vidiki delovanja parlamenta, jezikovne analize političnega diskurza, analize ustnih virov in obsežne kvantitativne konceptualne analize parlamentarnega govora. Raziskovalci parlamenta ne vidijo več zgolj kot zakonodajalca, vse bolj vidijo teater. Parlament ima tudi širšo družbeno funkcijo, parlament ima nenazadnje tudi kulturno funkcijo. Parlament je javni prostor, ki legitimira, a hkrati izobražuje in zabava.ods.a.1.

Morje raziskav parlamentarizma je nedvomno brezbrežno in pričujoče delo ga nikakor nima namena ne načeti ne zamejiti. Nasprotno, njegov temeljni namen je na eni strani ponuditi nepretenciozno ogrodje bodočih raziskav, po drugi strani pa širšemu bralstvu omogočiti lažje razumevanje fenomena parlamentarizma. Po svojem konceptu je najbolj klasičen politično-zgodovinski pregled, ki ga v prvi vrsti lahko razumemo kot podnapis h gradivu, najrazličnejšim informacijam in številnim virom o sodobni slovenski politiki in parlamentu. Izraz parlament je v tem delu sopomenka za Državni zbor. Državnega sveta, nepopolnega drugega doma parlamentarnega sistema, se monografija ne dotika, saj v širši družbeni percepciji večina ljudi enači slovenski parlament le z Državnim zborom.ods.a.2.

* * *

Eden temeljnih virov za zgodovino parlamentarizma so dobesedni zapisi sej – stavki, ki jih poslanci in poslanke izrečejo v svojih razpravah. Te v skoraj vseh evropskih državah digitalizirajo in omogočajo široko dostopnost ter s tem številne primerjave. V Sloveniji digitalizacijo sistematično izvaja Inštitut za novejšo zgodovino (portal Zgodovina Slovenije – SIstory), pri čemer sledi ambiciji, da bi nekoč v sodelovanju z drugimi institucijami vzpostavili bazo zapisov vseh predstavniških teles, v okvire katerih je sodilo slovensko ozemlje. To je sicer že svojevrsten izziv, saj je bilo ozemlje včlenjeno v številne državne tvorbe. Parlamentarni začetki so v habsburški monarhiji, katere stenografski protokoli za dunajski državni zbor (Reichsrat) so že digitalizirani,[1] a ostalo je še ogromno gradiva deželnih zborov (Landtag) – kranjskega, štajerskega, goriškega, koroškega, istrskega. Ti so bili pisani bodisi v slovenskem bodisi nemškem jeziku (istrski tudi v italijanskem in hrvaškem) in celo v različnih črkopisih.[2] Po razpadu monarhije je bilo slovensko ozemlje del prve jugoslovanske države, sprva Kraljevine Srbov, Hrvatov in Slovencev, nato Kraljevine Jugoslavije. Parlament, imenovan Narodna skupščina, je bil v Beogradu, s tem da je bil po uveljavitvi diktature kralja Aleksandra Karađorđevića[os.] izvoljen na javnih volitvah pod pritiski vsakokratnega režima. Te beležke so deloma že digitalizirane, a je za obdelavo spet problematičen črkopis zapisa, saj so deloma v latinskem alfabetu deloma v cirilskem. Zgodi se celo, da je slovenski govor stenografiran cirilsko.[3] ods.a.3.

Po drugi svetovni vojni je bilo slovensko ozemlje vključeno v drugo, Titovo[os.] Jugoslavijo in Slovenija je sploh prvič postala politična enota s svojo ustavo in svojo skupščino. Toda o klasičnem parlamentarizmu tedaj ne moremo več govoriti, saj je kljub obstoju skupščine in volitvam ves čas obstajala le ena politična stranka. Poleg enostrankarstva sta bili ključni značilnosti povojnega sistema še konstantno oddaljevanje od principov delovanja klasičnega parlamentarnega sistema in postopno uvajanje specifičnega korporativističnega sistema, ki je doseglo višek z zadnjo temeljito ustavno reformo leta 1974. Uveden je bil delegatski sistem, nepregleden in neživljenjski posreden koncept totalnega samoupravljanja. Zapise republiške skupščine pospešeno digitaliziramo; zapisi današnjega slovenskega parlamenta – Državnega zbora, prvič izvoljenega decembra 1992, pa so že v celoti digitalizirani.[4] Tisoče strani besed v parlamentu niso nikdar izrečene zaman, četudi se lahko to tako komu zdi, zlasti, ko se sooči z njihovim skoraj neobvladljivim obsegom. S tem politično-zgodovinskim pregledom bo listanje po zapisih v zadnjih dvajsetih letih lažje, dogodki bodo bolj razumljivi, kontekst bo jasnejši. ods.a.4.

V nadaljevanju načrtujemo v okviru zbirke Parlamentaria pripraviti še nekaj podobnih kratkih pojasnjevalnih pregledov, ki bodo obravnavali dunajski državni zbor (od začetka t. i. ustavne dobe v stari Avstriji 1861 do razpada habsburške monarhije leta 1918), deželne zbore, beograjsko skupščino iz časov Kraljevine SHS / Jugoslavije in povojno republiško in zvezno skupščino iz socialistične Jugoslavije.ods.a.5.

* * *

V monografiji je veliko dobesednih citatov, saj parlament najbolje govori sam o sebi; pred besedo zgodovinarja je beseda poslank in poslancev. Morda se utegne zdeti, da je v navedkih podane veliko zelo polemične razprave, veliko besed in izjav, ki utegnejo parlament prikazati v šaljivi (celo posmehljivi) luči. Toda pri pisanju zgodovine političnih institucij (še zlasti pri pisanju zgodovine parlamenta) je nemalokrat bolj povedno to, kar razdvaja, ločuje, kar izstopa in odstopa. Bolj kot KAJ je parlament storil, je pomembno KAKO je bilo nekaj storjeno, na kakšen način so poslanci razpravljali in sprejemali odločitve. Kajti če je parlamentarna demokracija government by talking, je gotovo pomembno, na kakšen način ta izmenjava mnenj zares poteka.[5] ods.a.6.

Opombe:

[1] Stenographische Protokolle des Abgeordnetenhauses des Reichsrates 1861-1918. Dostopno na: ALEX – Historische Rechts- und Gesetztexte. 1861-1918, http://alex.onb.ac.at/spa.htm, (3. 7. 2014) [bibl].

[2] Prvi sklic kranjskega deželnega zbora 1861 – 1863 tako obsega cca. 735 strani in je v glavnem v gotici, od tega je 8 strani pisane gotice, kakšen kratek pasus je v slovenščini, celo v bohoričici.

[3] Sejni zapisi izvršnih in zakonodajnih teles: Jugoslavija. Dostopno na: Zgodovina Slovenije – SIstory. 1919-1950, http://www.sistory.si/publikacije/?menu=396, (3. 7. 2014) [bibl].

[4] Sejni zapisi so objavljeni na portalu Državnega zbora RS.Državni zbor – Po datumu seje. 1992-2014, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/sejeDrzavnegaZbora/PoDatumuSeje, (3. 7. 2014) [bibl].

[5] Ogrodje dela predstavlja študija Državni zbor 1992 – 2012. O slovenskem parlamentarizmu, ki jo je financiral Državni zbor. Vodji Raziskovalno-dokumentacijskega sektorja DZ mag. Tatjani Krašovec[os.] se za njeno vsestransko pomoč najlepše zahvaljujem. Prvi osnutek besedila je pregledal žal pokojni prof. dr. Janez Cvirn[os.], ki je utiral pot slovenskim raziskavam zgodovine parlamentarizma. Da je pričujoče delo v taki obliki sploh lahko izšlo, sta poskrbela urednika dr. Andrej Pančur[os.] in dr. Mojca Šorn[os.]. Obema gre še posebna zahvala.

OSREDNJA POGLAVJA

Položaj in vloga Državnega zborapog.1.

Z osamosvojitvijo Republike Slovenije v letu 1991 in prehodom v novi politični sistem se je na novo oblikoval tudi parlament kot osrednji vsedržavni zakonodajni in predstavniški organ. V skladu s konceptom sodobne parlamentarne demokracije mu je ustavodajalec v letih 1990 in 1991 namenil močno vlogo s številnimi pristojnostmi v političnem in družbenem življenju države. Poleg klasične predstavniške in zakonodajne funkcije (sprejema ustavo, zakone, proračun, resolucije in nacionalne programe, ratificira mednarodne pogodbe, razpisuje referendume, odloča o razglasitvi vojnega in izrednega stanja …) ima slovenski parlament še nadzorno funkcijo (odreja parlamentarno preiskavo, odloča o zaupnici vladi, postavlja poslanska vprašanja, odloča o t. i. impeachmentu predsednika republike, premierja in ministrov) ter voli, imenuje in razrešuje (lastno vodstvo, vlado, sodnike, ombudsmana, guvernerja Banke Slovenije, člane računskega sodišča …).[6] ods.1.1.

Veliko nesoglasij o potrebi po uveljavitvi parlamentarne demokracije v času ustavnih razprav ni bilo. Krepka večina ljudi je menila, da naj se Slovenija razvija po vzoru zahodnoevropskih držav, da stopnja demokracije kljub demokratično izvoljeni delegatski skupščini še ne dosega zahodnih standardov, da je potreben večstrankarski sistem[7] in da (zato?) država in državljani preprosto potrebujejo parlament.[8] O tem, da naj se zamišljeni parlament tudi imenuje parlament, so se prav tako še nekako strinjali, četudi jih precej ni imelo oblikovanega mnenja, precej jih je ravno tako zagovarjalo ime skupščina (le šibki manjšini je bil všečen izraz državni zbor). Kar zadeva konkretno podobo parlamenta, pa mnenja niso bila več enoznačna; glede števila domov oz. zborov so bili ljudje najbolj vsaksebi oz. celo brez mnenja,[9] to se jim očitno ni zdelo pomembno. ods.1.2.

Na tej podlagi bi vsekakor mogli izpeljati sklep o relativno visoki ravni politične kulture in visokem zaupanju v parlamentarno demokracijo na Slovenskem v začetku nove ere slovenskega parlamentarizma, če ne bi bila stališča ljudi hkrati prežeta z nezaupanjem in včasih celo (zavedno?) protislovna. Ljudje so tako po eni strani zagovarjali parlament kot institucijo, po drugi pa menili, kako politiki ne vidijo radi, da se ljudje vmešavajo v njihove zadeve, da so navadni ljudje odrinjeni od oblasti, saj se politiki za njihovo mnenje zanimajo le, kadar pride do težav,[10] in da lahko (posledično?) močno državno vodstvo dosti bolj koristi državi kot vse diskusije v parlamentu.[11] Poslancem a priori niso zaupali;[12] menili so celo, da naj sodnike raje imenuje sodni svet uglednih pravnikov kakor parlament.[13] ods.1.3.

Velika pričakovanja so se takrat mešala z dediščino starega sistema. In v takem (sicer nedvomno prešernem) ozračju, ko se je podiralo staro in gradilo novo in boljše, je kardeljansko zasnovana delegatska skupščina treh zborov, ki se je kljub očitnemu sistemskemu prelomu s socialistično nadstavbo spopadala s številnimi krči v porajanju novega parlamentarnega življenja,[14] na novo določala in osmišljala položaj bodočega parlamenta. ods.1.4.

Med ustavodajnim postopkom, ki je tekel od poletja 1990 do konca leta 1991, tudi v skupščini ni bilo velikih dilem glede temeljnih vprašanj parlamentarne demokracije in njene uveljavitve. O tem, da bo v državi zakonodajno funkcijo opravljal parlament s širokimi pristojnostmi, ki ga bodo volili vsi državljani z volilno pravico na štiri leta, je vladala visoka enotnost, o številnih ne zgolj navideznih detajlih pa več ne. Usklajevalne razprave na komisiji so bile dolge, utrujajoče, včasih je celo kdo opazil v zraku neko nezainteresiranost in naveličanost. Sicer so potekale na zavidljivi političnokulturni ravni, a vendarle kazale na številna konceptualna nasprotja. Predsednik skupščine France Bučar[os.] je na eni od sej tako dejal, kako si je zmotno predstavljal, da bodo ti sestanki … bolj revialnega značaja.[15] ods.1.5.

Mnenja članov skupščinske ustavne komisije so se razhajala že pri prvem členu državnozborskega poglavja ustave, ki je urejalo njegovo sestavo in volitve. Po eni varianti bi imeli le en dom, kjer bi del poslancev volili na teritorialni osnovi, po drugi varianti pa dvodomni sistem, pri čemer pa zgornji dom ne bi bil povsem enakopraven. Zamišljen je bil kot zbor regij, kamor bi poslance volile regionalne skupščine. Funkcijo predsednika dvodomne skupščine bi v vsakem primeru opravljala ena oseba – predsednik spodnjega doma oz. državnega zbora. Od odločitve za eno ali drugo varianto je bilo odvisno tudi število poslancev, ki bi po prvotnih predlogih znašalo bodisi 130 v enodomnem sistemu bodisi 120 ali 160 v dvodomnem.[16] ods.1.6.

V razpravi so se še kresala stališča o samem imenu parlament oz. skupščina, pri čemer so nekateri pojmovali parlament kot domač izraz,[17] skupščino pa zmotno imeli za tujko, ker da namiguje na skupljanje [18] poslancev.[19] Posebno pozornost so namenili tudi načinu glasovanja in naravi vzdržanih glasov, kjer so se odločili, da bo državni zbor odločal z večino opredeljenih glasov, da bodo torej šteli le glasovi za in proti. Nasprotniki take rešitve so trdili, kako bo potemtakem možno, da bo lahko zakon sprejet z desetimi glasovi proti petim,[20] a je temu navkljub prevladal argument, da so vzdržani pač prepustili odločitev drugim, saj se niso opredelili ne za ne proti.[21] ods.1.7.

Do jeseni 1991 so se mnenja zlagoma poenotila, doseženo je bilo politično soglasje. Ustava je bila naposled sprejeta 23. decembra 1991, tik pred obletnico plebiscita in šele tedaj, ko je delegatom začela v grlo teči voda.[22] Določila je, da dobi država t. i. nepopolni dvodomni sistem z državnim svetom kot nepopolnim drugim domom[23] in državnim zborom kot prvim domom. Tako je obveljala različica, do katere so bili nekateri strokovnjaki, ki so sodelovali pri delu komisije, skeptični. Državni svet je namreč bil zamišljen kot zastopstvo nosilcev socialnih, gospodarskih, poklicnih in lokalnih interesov, katerega pristojnosti je eden od razpravljalcev na ustavni komisiji takoj označil za Blažev žegen. Glede na pristojnosti ima državni svet v odnosu do državnega zbora nedvomno podrejen položaj, v njem pa prevladujejo predstavniki lokalnih interesov. Po strukturi je nekakšen relikt dveh nekdanjih zborov republiške skupščine – zbora združenega dela in zbora občin.[24] ods.1.8.

Po ustavi ima le državni zbor značaj splošnega predstavniškega telesa, je torej predstavnik vseh državljanov in izraža ustavno načelo suverenosti ljudstva.[25] V pričujočem besedilu tudi zato uporabljam zanj oznako parlament, s čimer pa nikakor ne namigujem na nepotrebnost ali nepomembnost državnega sveta v slovenskem političnem sistemu v duhu aktualnih političnih razprav. ods.1.9.

Eden od piscev besedila ustave, ustavni pravnik Franc Grad[os.], je deset let po njenem sprejetju poudaril, kako bi bilo pretirano trditi, da sedanja ustavna ureditev pomeni popolno prekinitev s prejšnjo socialistično ustavo. Že dejstvo, da se je ustava sprejemala po ustavnorevizijskih postopkih, določenih v prejšnji ustavi, kaže na neko kontinuiteto, mogoče pa jo je najti še v mnogih konkretnih ustavnih določbah na različnih mestih v ustavi. Marsikaj v prejšnji ustavi je že bilo sodobno urejeno, pa ni moglo priti do pravega izraza zaradi siceršnje ustavne naravnanosti, očiščeno ideoloških prvin pa je bilo uporabno tudi za novo ustavo. [26] Ugotovitev nedvomno dopolnjuje tezo o specifičnem evolutivno-reformističnem začetku slovenske tranzicije in ji hkrati tudi pritrjuje. ods.1.10.

* * *

Ustava je določila, da državni zbor šteje 90 poslancev, ki se volijo s splošnim, enakim, neposrednim in tajnim glasovanjem, vanj pa se vedno izvoli po en poslanec italijanske in madžarske narodne skupnosti. Volitve so vsaka štiri leta (razen v posebnih primerih), volilni sistem pa po ustavi ureja zakon, ki ga sprejme državni zbor z dvotretjinsko večino glasov vseh poslancev.[27] ods.1.11.

Konkretnega načina delitve mandatov delegati torej niso zapisali v ustavo, ampak so ga naslednje leto določili v ustavnem zakonu. Razprava o volilnem sistemu je bila podobno kot nekoč v stari Avstriji deležna posebne pozornosti. Političnim akterjem je bilo jasno, da gre za izjemno pomembno vprašanje, ki utegne vplivati na nadaljnjo politično strukturo slovenskega prostora. Glede načelne usmeritve v bodisi večinski bodisi proporcionalni sistem je bilo že kmalu doseženo soglasje, saj se je večina strank opredelila za proporcionalno rešitev, a so nekateri zagovarjali uvedbo večinskih korektivov. Poleg tega so želeli tudi, da bi sistem zagotavljal čim boljšo povezanost volivcev s poslanci in povrhu še politično stabilnost. Velike in žlahtne želje, ki pa so bile v praksi izredno težko v celoti uresničljive. Nekatere so ne nazadnje bile diametralno nasprotne.[28] ods.1.12.

Stranke so dosegle zahtevni dogovor šele septembra 1991, le malo pred volitvami. Uveden je bil proporcionalni sistem, s tem da se je po volilnih okrajih glasovalo o posameznih kandidatih. Volitve so tako bile vsaj minimalno personalizirane. Volilni prag za vstop v parlament je bil dinamičen, znašal je tri mandate (od 88 ob predpostavki, da bi bila država ena volilna enota in bi se mandati delili po d'Hondtovem količniku). Tako so potekale tudi druge državnozborske volitve leta 1996, nato pa je prišlo do spremembe. Po dolgoletnih medstrankarskih in javnih razpravah o (ne)primernosti obstoječega sistema, ostrih političnih bojih in referendumskem odločanju volivcev o najprimernejšem volilnem sistemu je dvotretjinska večina poslancev 25. julija 2000 v obliki ustavnega zakona sprejela spremembo ustave. K § 80 so dopisali peti odstavek, v katerem je določeno, da se poslanci (še naprej) volijo po načelu sorazmernega predstavništva (torej proporcionalno), a poslej ob statičnem štiriodstotnem volilnem pragu, pri čemer pa imajo volivci odločilen vpliv na dodelitev mandatov kandidatom.[29] Na izvedbeni ravni so odločitev najprej uredili provizorično, leta 2006 pa so novelirali sistemski zakon o volitvah v državni zbor. ods.1.13.

Konkretna delitev mandatov se je tako do leta 2000 kot potlej opravila na dveh ravneh, najprej v volilni enoti, nato pa na ravni celotne države. Volilnih enot je osem, v vsaki pa se voli 11 poslancev; skupaj 88. Vsaka enota je še razdeljena na 11 volilnih okrajev. Volivec je glasoval in glasuje tako, da v svoji enoti obkroži ime kandidata, s čimer da hkrati tudi glas kandidatovi listi. Mandati se nato najprej razdelijo v okviru posamezne volilne enote. Do leta 2000 se je za to delitev uporabljal Harejev količnik,[30] nato pa Droopov.[31] Novi način zagotavlja, da se v volilnih enotah razdeli večje število mandatov (količnik je seveda manjši). Preostali mandati se razdelijo na državni ravni po d'Hondtovem količniku.[32] Leta 1992 in 1996 so tako razdelili ostanke glasov, dobljene po deljenju s Harejevo formulo, odtlej pa državna volilna komisija z d'Hondtovo metodo razdeli vse glasove, a jih posamezni listi pripiše le toliko, kolikor znaša razlika med tako dobljenim številom in že razdeljenimi mandati po volilnih enotah. Ob tem se seveda pojavi vprašanje, komu konkretno dodeliti tako dobljene mandate, kateremu kandidatu. Do leta 2000 so obstajale (tudi) t. i. nacionalne liste (vrstni red, ki ga je določila stranka), ki so omogočale, da je bil kandidat izvoljen, četudi ni žel velike podpore med volivci. Z novim sistemom so bile nacionalne liste ukinjene, poudarjena je bila personalizacija, tako da dobijo mandat tisti kandidati, ki prejmejo največ glasov v svojem volilnem okraju. V praksi to pomeni, da je lahko v posameznem volilnem okraju izvoljenih več kandidatov (ko denimo le dva pobereta večino glasov), v posameznem pa nobeden. Poleg tega je lahko v volilnem okraju izvoljen kandidat, ki je prejel manj glasov kot drugi kandidat, če je prejel višji odstotek kot drugi kandidati z njegove liste.[33] ods.1.14.

Obstoječi volilni sistem je nedvomno kompromis proporcionalnega sistema z elementi večinskega, ki pa se večini volivcev zdi zapleten in nejasen. Po predčasnih volitvah leta 2011 se je tako marsikdo spraševal, kako je lahko posamezen okraj ostal brez poslanca in kako je mogoče, da je na poslanski stolček sedel kandidat, ki je prejel manj glasov kot drugi kandidat v volilnem okraju. V obkrožanju konkretnih imen kandidatov ljudje prej ali slej čutijo elemente večinskega sistema, četudi izidi volitev in poudarjena vloga strankarskih liderjev napeljujejo k sklepu, da se hkrati zavedajo njegove proporcionalnosti.ods.1.15.

Pripadniki italijanske in madžarske narodne skupnosti posebej volijo še po enega svojega poslanca v državni zbor (devetinosemdesetega in devetdesetega), s tem da hkrati glasujejo tudi v redni volilni enoti. Tako imajo dvojni glas, kar sicer odstopa od načela enakosti volilnega glasu, a taka ureditev ni bila prepoznana kot ustavno sporna, saj zagotavlja politično participacijo dveh majhnih skupnosti.[34] Pripadniki manjšin oddajo manjšinski glas v posebni volilni enoti, mandat pa je nato razdeljen s sistemom preferenčnega glasovanja Borda.[35] ods.1.16.

Opombe:

[6] Državni zbor: 1992-2007. Ljubljana 2007, str. 13–14 [bibl].

[7] Slovensko javno mnenje 1991/2: Slovenska družba na prehodu v demokracijo in mednarodna raziskava o vernosti in cerkvi [datoteka podatkov]. Dostopno na: Arhiv družboslovnih podatkov. Ljubljana 1991, Ljubljana 1999, http://www.adp.fdv.uni-lj.si/opisi/sjm912.xml, (14. 5. 2012) [bibl].

[8] Slovensko javno mnenje SJM 1991/1: Demokratizacija v Vzhodnoevropskih državah [datoteka podatkov]. Dostopno na: Arhiv družboslovnih podatkov. Ljubljana 1991, Ljubljana 2000, http://www.adp.fdv.uni-lj.si/opisi/sjm911.xml, (14. 5 2012) [bibl].

[9] Slovensko javno mnenje 1990/2: Stališča Slovencev ob novi ustavi [datoteka podatkov]. Dostopno na: Arhiv družboslovnih podatkov. Ljubljana 1990, Ljubljana 2000, http://www.adp.fdv.uni-lj.si/opisi/sjmust90.xml, (14. 5. 2012) [bibl].

[10] Slovensko javno mnenje 1991/2: Slovenska družba na prehodu v demokracijo in mednarodna raziskava o vernosti in cerkvi [datoteka podatkov]. Dostopno na: Arhiv družboslovnih podatkov. Ljubljana 1991, Ljubljana 1999, http://www.adp.fdv.uni-lj.si/opisi/sjm912.xml, (14. 5. 2012) [bibl].

[11] Slovensko javno mnenje 1992/3: Procesi demokratizacije [datoteka podatkov]. Dostopno na: Arhiv družboslovnih podatkov. Ljubljana 1992, Ljubljana 2000, http://www.adp.fdv.uni-lj.si/opisi/sjm923.xml, (14. 5. 2012) [bibl].

[12] Slovensko javno mnenje 1991/2: Slovenska družba na prehodu v demokracijo in mednarodna raziskava o vernosti in cerkvi [datoteka podatkov]. Dostopno na: Arhiv družboslovnih podatkov. Ljubljana 1991, Ljubljana 1999, http://www.adp.fdv.uni-lj.si/opisi/sjm912.xml, (14. 5. 2012) [bibl].

[13] Slovensko javno mnenje 1990/2: Stališča Slovencev ob novi ustavi [datoteka podatkov]. Dostopno na: Arhiv družboslovnih podatkov. Ljubljana 1990, Ljubljana 2000, http://www.adp.fdv.uni-lj.si/opisi/sjmust90.xml, (14. 5. 2012) [bibl].

[14] Blaž Babič: Vzpostavitev parlamentarizma v polnem pomenu besede: "Parlamentarna demokracija vrača udarec". V: Prihodnost parlamentarne demokracije: zbornik strokovnega srečanja ob 20. obletnici prvih večstrankarskih volitev, november 2010. Ljubljana 2010, str. 54−56 [bibl].

[15] Nastajanje slovenske ustave: Izbor gradiv Komisije za ustavna vprašanja (1990−1991). Ljubljana 2001, str. 821 [bibl].

[16] Nastajanje slovenske ustave: Izbor gradiv Komisije za ustavna vprašanja (1990−1991). Ljubljana 2001, str. 798-836 [bibl].

[17] Koren izraza parlament temelji v francoski besedi parler (govoriti) oz. latinskem samostalniku parliamentum. Prvi naj bi ga uporabil Matthew Paris of St. Albans[os.] leta 1239, ko je omenjal snidenje velikega sveta prelatov in plemstva. Beseda se je kasneje uveljavila kot splošna oznaka za skupino ljudi, ki se je sešla zato, da bi diskutirala, od časov Edvarda I. naprej pa se uporablja za imenovanje političnega gremija – parlamenta. – Das Österreichische Parlament: Parlamentarismus / Gebäude / Geschichte. Wien 2006, str. 8 [bibl].

[18] Beseda skupščina s slovanskim korenom skup je vključena že v Pleteršnikov slovensko-nemški slovar, kjer jo avtor prevaja kot die Versammlung, die Körperschaft, die Corporation. Besedo parlament Pleteršnik[os.] po drugi strani opiše s sopomenko državni zbor in prevede v das Parlament.

[19] Nastajanje slovenske ustave: Izbor gradiv Komisije za ustavna vprašanja (1990−1991). Ljubljana 2001, str. 807–808, 835–836 [bibl].

[20] Po trditvah nekdanjega poslanca (in kasneje ustavnega sodnika) Cirila Ribičiča[os.] je bilo leta 1994 najmanjše število glasov, s katerimi je bila sprejeta odločitev državnega zbora, le 16 (proti je tedaj, 19. 7. 1994, glasovalo 9 poslancev). – Ciril Ribičič: Siva tipka 074. Ljubljana 1995, str. 57 [bibl].

[21] Nastajanje slovenske ustave: Izbor gradiv Komisije za ustavna vprašanja (1990−1991). Ljubljana 2001, str. 853–872 [bibl].

[22] Najbolj sporni člen ustave v zadnji fazi njenega sprejemanja je sicer bil 55. člen, ki je dajal pravico do splava. – Slovenski almanah '93. Ljubljana 1992, str. 8 [bibl].

[23] Gl. Ivan Kristan: Dvodomnost slovenskega parlamenta. V: Prihodnost parlamentarne demokracije: zbornik strokovnega srečanja ob 20. obletnici prvih večstrankarskih volitev, november 2010. Ljubljana 2010, str. 98–103 [bibl]; Blaž Kavčič: Vloga Državnega sveta v slovenskem parlamentarnem sistemu. V: Prihodnost parlamentarne demokracije: zbornik strokovnega srečanja ob 20. obletnici prvih večstrankarskih volitev, november 2010. Ljubljana 2010, str. 59–68 [bibl].

[24] Prim. Grad Franc: Položaj parlamenta v političnem in pravnem sistemu Republike Slovenije. V: Državni zbor Republike Slovenije: 1992-2002. Ljubljana 2002, str. 129 [bibl].

[25] Grad Franc: Položaj parlamenta v političnem in pravnem sistemu Republike Slovenije. V: Državni zbor Republike Slovenije: 1992-2002. Ljubljana 2002, str. 127–128 [bibl].

[26] Grad Franc: Položaj parlamenta v političnem in pravnem sistemu Republike Slovenije. V: Državni zbor Republike Slovenije: 1992-2002. Ljubljana 2002, str. 125 [bibl].

[27] Ustava Republike Slovenije. Ljubljana 2011 [bibl].

[28] Grad Franc: Položaj parlamenta v političnem in pravnem sistemu Republike Slovenije. V: Državni zbor Republike Slovenije: 1992-2002. Ljubljana 2002, str. 132–134 [bibl].

[29] Grad Franc: Položaj parlamenta v političnem in pravnem sistemu Republike Slovenije. V: Državni zbor Republike Slovenije: 1992-2002. Ljubljana 2002, str. 135 [bibl].

[30] Harejev količnik dobimo z deljenjem vseh glasov v volilni enoti s številom mandatov, ki jih je treba razdeliti (torej XYZ glasov : 11 mandatov). Volilna komisija nato število glasov liste deli s količnikom in dobi število mandatov, ki gredo posamezni listi.

[31] Droopov količnik dobimo z deljenjem vseh glasov v volilni enoti s številom mandatov, ki jih je treba razdeliti, povišanim za 1 (torej XYZ glasov : 12 mandatov).

[32] D'Hondtov količnik dobimo tako, da število glasov list po vrsti delimo z naravnimi števili od ena naprej. Dobljene količnike z vseh list potem razvrstimo po vrsti od največjega do najmanjšega in jim od prvega proti zadnjemu pripisujemo poslanske sedeže, dokler slednji pač niso zapolnjeni.

[33] Alenka Krašovec: Volilne študije. Ljubljana 2007, str. 155–169 [bibl]; Splošno o volilnih sistemih Franc Grad: Volitve in volilni sistem. Ljubljana 2004 [bibl].

[34] Opazovalna misija OVSE je v svojem poročilu s predčasnih volitev leta 2011 vendarle zapisala priporočilo, naj državni organi preučijo možnost analize dvojne volilne pravice in skušajo ugotoviti, ali bi morda bilo mogoče zagotoviti ustrezno zastopanost obeh narodnih skupnosti tudi s pomočjo alternativnih sredstev. – Predčasne volitve v Državni zbor 4. decembra 2011: Končno poročilo misije OVSE/ODIHR za ocenjevanje volitev. Varšava 7. 2. 2012, str. 4–7, http://www.osce.org/sl/odihr/elections/88778?download=true, (3. 7. 2014) [bibl].

[35] Volivci kandidate razvrstijo po vrstnem redu, ki se nato točkuje. Prvouvrščeni dobi toliko točk, kolikor je kandidatov, drugi točko manj, tretji dve manj … Izvoljen je tisti, ki osvoji najvišji seštevek točk.

Prvo mandatno obdobje – v znamenju tranzicijepog.2.

Triindvajsetega decembra 1992 ob 10. uri in 10 minut je v veliki dvorani na Šubičevi ulici v Ljubljani najstarejši član tedanjega državnega predsedstva Ciril Zlobec[os.] začel prvo sejo prvega mandata Državnega zbora Republike Slovenije. Po kratkem nagovoru je na podlagi seniorske zakonitosti predlagal, da vodenje seje prevzame najstarejši poslanec – France Bučar[os.]. Izkušeni senior, predsednik skupščine, ki je prav tedaj zaključevala svoj mandat, je začel rutinirano voditi prvo konstitutivno sejo. Treba je bilo izvoliti mandatno-imunitetno komisijo, potrditi poslanske mandate, sprejeti začasni poslovnik, izvoliti komisijo za volitve, imenovanja in administrativne zadeve, izvoliti vodstvo državnega zbora, imenovati sekretarja, izvoliti komisijo za poslovnik in – zaradi sočasnosti prvih volitev v samostojni Sloveniji – izvesti prisego novoizvoljenega predsednika republike. V vsakem primeru precej gost dnevni red, ki pa ga je poslancem kljub nekaterim zapletom uspelo v glavnem izčrpati. Ob tem so najbrž izčrpali tudi sebe, saj se je prva seja zaključila naslednji dan ob 3. uri in 8 minut. Prvi predsednik parlamenta je postal poslanec najmočnejše stranke LDS[or.] Herman Rigelnik[os.], podpredsednika sprva le dva, član SKD[or.] Miroslav Mozetič[os.] in prenovitelj Lev Kreft[os.].[36] Tretji podpredsednik, Vladimir Topler[os.], je bil izvoljen šele tri mesece kasneje, 23. marca 1993. Konstitutivna seja je tako kljub nekaterim krčem dajala vtis, da bodo novopečeni poslanci zmožni dosegati dogovore in opravljati truda polno zakonodajno delo, ki je bilo pred njimi.ods.2.1.

Parlament je konec leta 1992 lahko začel štiriletno delo, ki se je naposled izteklo v 40 rednih in 53 izrednih sej, na katerih so poslanci skupno sprejeli kar 1493 aktov.[37] Zgolj v ilustracijo: statistično so poslanci sprejeli 15 aktov na eni seji in 30 aktov v enem mesecu. Številka niti ni presenetljiva, saj je potrebno upoštevati, da je moral prvi državni zbor začeti z naglim nadomeščanjem nekdanje zvezne zakonodaje SFRJ, ki je še zmerom bila v veljavi. S tako obsežnim parlamentarnim opusom se je dotlej lahko ponašala le prejšnja skupščina, izvoljena na aprilskih volitvah leta 1990, ki je sokreirala razpadanje jugoslovanske države in sprejemala množico osamosvojitvenih aktov. Obseg sprejetih aktov prejšnjih skupščin je bil razumljivo manjši.ods.2.2.

Impresivna številčna statistika pa vendarle ne pove zelo veliko o delu parlamenta, četudi govori več, kot se zdi. Ko postanejo objektivna števila subjekt zgodovinarjevega dela, pomagajo razumeti in zlasti odpirajo mnoga vprašanja. Kako je bilo mogoče sploh koncentrirano sedeti na toliko sejah, pa še na delovnih telesih, kako je bilo mogoče sprejeti takšen monumentalni zakonodajni opus. Je bila vsebina razprav plehka in le formalistična, so bili zakoni nedodelani … ali pa je bilo to v urejenem parlamentu, ki je kljub svoji mladosti morebiti deloval kot formalno in neformalno notranje dobro organizirano telo, vendarle mogoče.ods.2.3.

Pred vpogledom v različne segmente parlamentarnega dela in njega značilnosti bo zato veljalo najprej prikazati parlamentarne dramatis personae in politične ter družbene probleme, s katerimi so se soočali.ods.2.4.

* * *

Na prvih volitvah v državni zbor 6. decembra 1992, ki so potekale na podlagi še sveže ustave in še bolj sveže volilne zakonodaje, se je pomerila široka paleta političnih strank in kandidatov. Z lastnimi kandidatnimi listami je nastopilo 25 strank, na desetih listah pa so kandidirali nestrankarski posamezniki. Za 90 državnozborskih sedežev se je tako potegovalo kar 1505 kandidatov.[38] V nepregledni množici političnih programov in predvolilnih obljub se je volivec le stežka znašel. In v čem so se pravzaprav Demokrati – Demokratska stranka – DS[or.], DEMOS – Krambergerjeva združena lista[or.], Deželna stranka Slovenije[or.], Gibanje za občo demokracijo – GOD[or.], IDZ – Istrski demokratski zbor[or.], Lista Krščanskih socialistov[or.], Delavske stranke Naprej[or.] in Svobodne stranke[or.], Liberalna stranka – LS[or.], Liberalno demokratska stranka – LDS[or.], Liberalno demokratska stranka Slovenije – LDSS[or.], Narodni demokrati[or.] in Slovenska gospodarska stranka[or.], Republikanska zveza Slovenije RZS[or.], Slovenska ljudska stranka – SLS[or.], Slovenska nacionalna stranka – SNS[or.], Slovenski krščanski demokrati – SKD[or.], Slovensko ekološko gibanje – SEG[or.], Socialdemokratska stranka Slovenije – SDSS[or.], Socialistična stranka Slovenije – SSS[or.], Slovenska obrtno podjetniška stranka – Stranka centra – SOPS[or.], Stranka neodvisnih – SN[or.], Štajerska demokratska krščanska stranka – ŠDKS[or.], Združena lista – Delavska stranka Slovenije[or.], Demokratska stranka upokojencev Slovenije[or.], Socialdemokratska unija Slovenije[or.], SDP – Socialdemokratska prenova Slovenije[or.], Združenje Svoboda, mir in ekološki razvoj Slovenije – Združenje Smer Slovenije[or.], Zeleni Slovenije – Zeleni[or.], Zeleno gibanje – ZG[or.] in Zveza za Primorsko – ZZP[or.] med seboj razlikovali?[39] Komentator Dela je hudomušno in precej točno ugotavljal, da za takšno število strank nekako ni pravega razloga, saj so programi med seboj nerazpoznavni, večinoma gre za subtilne razlike v detajlih in poudarkih.[40] Vzrok za to moremo na eni strani iskati v političnem pragmatizmu; v tem, da je večina strank nagovarjala prav vse volivce, na drugi pa predvsem v tem, da je tedaj bila strankarska demokracija še zelo mlada, politični prostor, v katerem se stranke še niso jasno programsko profilirale, pa zato nejasen.ods.2.5.

Toda velika programska sorodnost večine strank nikakor ni pomenila, da so si te bile tudi zares sorodne in da so imele velik vzajemen koalicijski potencial. Prav nasprotno. Številne med njimi so si bile daleč narazen, pri čemer so jih delila zlasti temeljna idejno-politična razhajanja.ods.2.6.

Na volitvah je vsaka stranka nastopila s svojo volilno taktiko, v kateri ni manjkalo nizkih udarcev in ostrih bojev.[41] Kampanji lahko pripišemo številne tranzicijske značilnosti. Bila je nekaj novega; razgibala ni le političnega življenja, marveč tudi širšo družbo, pritegnila številne državljane in postregla s številnimi pikrimi zgodbami, ob katerih so se novinarji s prebivalstvom vred z užitkom naslajali.[42] Posebej so se tedaj, kakor vselej kasneje, izpostavljali vodje strank, za katere pa je eden od njih − Janez Drnovšek[os.] − upravičeno ugotavljal: Nasploh smo od tega, kar počnejo zahodni voditelji pred volitvami ali na njih, še zelo daleč. [43] ods.2.7.

Velika zmagovalka prvih državnozborskih volitev je bila LDS[or.], stranka aktualnega predsednika vlade Drnovška[os.], ki je osvojila 23 % glasov. S svojimi slogani Slovenija. Zgodba o uspehu in Ne levo, ne desno. Na bolje, ki so bili prvič predstavljeni na t. i. jumbo plakatih, je poudarjala optimistično zazrtost v prihodnost, kot garancijo volivcem pa izpostavljala svojega priljubljenega in uspešnega premierja Drnovška[os.]. Poleg LDS[or.] je uspelo prestopiti tedaj skromen parlamentarni prag treh osvojenih mandatov še sedmim strankam. Prvi zasledovalci, krščanski demokrati[or.] Lojzeta Peterleta[os.], so zaostali za več kot 8 odstotnih točk, Združena lista[or.] pa le malo manj. Drugo- in tretjeuvrščeni stranki[44] sta si bili idejno najbolj oddaljeni, saj je prva poosebljala novo družbeno vlogo vere in Cerkve, okostje druge pa je bila nekdanja Zveza komunistov[or.]. Prva je šla po poti klasične konservativne stranke, druga pa po poti sodobne socialdemokracije. Po mnenju analitikov je bila največje presenečenje prvih volitev četrtouvrščena Slovenska nacionalna stranka[or.] Zmaga Jelinčiča[os.], ki je prejela več kot 10 % glasov. S populističnim geslom Naredimo to deželo spet slovensko je zavračala balkanizacijo in se zavzemala za neenakopravno obravnavo bivših južnjakov. Njeni nastopi in govorica so bili šovinistični, a očitno državljanom ljubi. Slovenska ljudska stranka[or.] Marjana Podobnika[os.], ki se je razglašala za dediča historične predvojne SLS[or.] Antona Korošca[os.], je osvojila nekaj manj kot 10 % glasov. Idejno je bila blizu SKD[or.], programsko je poudarjala zlasti človeka in kmeta. Zeleni[or.] Dušana Pluta[os.] s klasičnim trajnostnim programom so prejeli solidnih 3,7 % glasov, le malo manj od Demokratske stranke[or.] Igorja Bavčarja[os.], enega od intelektualnih jeder nekdanjega Demosa[or.]. Zgolj 5 % je bil zanje poraz. Še manj, pičlih 3,3 % glasov, je prejela SDSS[or.] prvega demosovca Jožeta Pučnika[os.], ki je komaj prestopila parlamentarni prag.[45] ods.2.8.

Z delitvijo mandatov je LDS[or.] tako dobila 22 poslanskih sedežev, SKD[or.] 15, Združena lista[or.] 14, SNS[or.] 12, SLS[or.] 10, Demokrati[or.] 6, Zeleni[or.] 5 in SDSS[or.] 4. Preostala dva poslanska sedeža sta po ustavi pripadla predstavnikoma madžarske in italijanske narodnostne manjšine. Na prvih volitvah sta mandata dobila Maria Pozsonec[os.] in Roberto Battelli[os.].[46] ods.2.9.

* * *

Predsednik republike Milan Kučan[os.] je za mandatarja za sestavo vlade predlagal relativnega zmagovalca volitev Janeza Drnovška[os.], ki se je znašel pred resno preizkušnjo. Državni zbor je bil precej fragmentiran, vanj se je uvrstilo osem strank, pri čemer je prva zasledovalka za LDS[or.] daleč zaostajala. Kakršnokoli stabilno večino v parlamentu bi tako lahko zagotavljala le raznorodna koalicija. Drnovšek[os.] se je sestavljanja večine lotil z zavidljivo spretnostjo in izostrenim občutkom za strankarsko diplomacijo.[47] Zdi se, da se je zavedal, kako pomembna je v parlamentarni demokraciji potrpežljivost in kakšna je vloga kategorije časa. Parlamentarna demokracija je ureditev, kjer je za doseganje političnih ciljev potrebnega veliko časa in veliko kompromisov. Naglica je zmerom povzročala zastoje in blokade.ods.2.10.

Drnovškova[os.] pogajalska spretnost, ki jo zrcali tudi ena od njegovih izjav, Slab politik je, ki ob vsaki priložnosti pove vse, kar ve,[48] je naposled prispevala k malemu političnemu čudežu − nastanku velike koalicije med LDS[or.], krščanskimi demokrati[or.] in Združeno listo[or.], kateri se je pridružila še SDSS[or.]. Strank pri tem ni združeval enoten koalicijski dogovor, marveč separatni pogodbi, ki jih je mandatar posebej sklenil s krščanskimi demokrati[or.] in SDSS[or.] ter z Združeno listo[or.].[49] Koalicija je tako imela skupaj solidno parlamentarno večino 55 glasov.ods.2.11.

Kandidat za predsednika vlade je v svojem prvem nastopu pred parlamentom – pred premierskim glasovanjem – nanizal številne misli, ki so nakazovale prihodnji razvoj relacij parlament–vlada oz. parlamentarna večina–opozicija:ods.2.12.

Od zadnjih volitev smo pričakovali predvsem možnost za vzpostavitev takšne notranje politične stabilnosti, ki bi lahko zagotavljala uspešnost pri spopadanju s številnimi notranjimi in zunanjimi gospodarskimi in političnimi izzivi. Verjetno je vsakomur jasno, da v takšnih mednarodnih razmerah vsaka večja notranja politična kriza in negotovost močno zmanjšata možnosti Slovenije, da se izvleče iz propada. Seveda, želje po stabilnosti Vlade in stabilni politični situaciji nihče dobronameren ne more razumeti kot želje vračanja k nekdanjemu političnemu enoumju. Parlamentarni sistem z vsem političnim pluralizmom in zaščito individualnih človekovih pravic je za Slovence pridobitev, od katere ne bomo več odstopili. Politična stabilnost pomeni vlado, ki ima v parlamentu zadostno podporo, da lahko izpelje nujne naloge. Pri tem bo ves čas pod kritičnim očesom in pritiskom opozicije. Morebitno neuspešnost pa bodo volivci znali kaznovati. Realno in smiselno pa je od političnih strank, od parlamenta pričakovati, da vsaj nekoliko presežejo svoje zamere, nasprotja in omogočijo oblikovanje takšne Vlade, ki bo lahko delovala /…/ Izid volitev je prinesel takšno razporeditev strankarske moči, da je zelo zapleteno sestaviti dovolj homogeno in zanesljivo vladno povezavo. Voljo volivcev je še nekoliko izmaličil ne dovolj preverjen in premišljen volilni zakon, kar je stanje še bolj otežilo. Vendar kljub temu obstajajo možnosti za vzpostavitev dovolj trdne Vlade in te možnosti bom poskušal v najkrajšem možnem času uresničiti.blCit.2.1.

Kot možni predsednik nove Vlade je Drnovšek[os.] v svojem govoru podal tudi programske smernice, ki naj bi jim sledila bodoča koalicija v parlamentu. V ospredju bi naj bila prizadevanja za trdno gospodarstvo in stabilen denar, za izenačevanje pravil igre v našem ekonomskem in pravnem sistemu z evropskimi pravili, pospešeno odpiranje novih trgov in s tem novih delovnih mest in seveda privatizacija gospodarstva z ustreznimi socialnimi mehanizmi v prehodnem obdobju. Poseben poudarek je namenil utrjevanju pravne države in zaščiti individualnih človekovih pravic. Poslanci so ga nato v glavnem spraševali o odnosu do gospodarstva, javnega dolga in divje privatizacije, s čimer so nakazovali osrednje teme prvega mandatnega obdobja.[50] ods.2.13.

* * *

Ko so bila razmerja koalicija–opozicija vzpostavljena, se je parlament lotil svoje obsežne agende. Vanjo je v prvi vrsti sodila nujna zakonodajna dejavnost, saj je moral na eni strani nadomestiti nekdanjo zvezno zakonodajo, na drugi pa sprejeti temeljne akte številnih državnih podsistemov – od šolstva, sodstva, davčnega sistema, lastninskega preoblikovanja in izgradnje novega gospodarskega sistema do nacionalne varnosti, političnih strank in korupcije.[51] V skladu z ambicioznim načrtom je parlament zavzeto delal; poslanci so o gradivu po večini razpravljali stvarno in s potrebno politično strastjo. Debata je sicer včasih prerasla področje, ki naj bi ga posamezen predpis urejal, a je ostajala znotraj konteksta problematike. Tako je denimo razprava o dopolnitvah zakona o lastninskem preoblikovanju načenjala široka vprašanja bodočega gospodarskega in družbenega razvoja.[52] ods.2.14.

Številne poglobljene razprave so nekateri poslanci oplemenitili z govori, ki so pomembno nadgrajevali tehnicistično seciranje aktov in vnašali v parlament eksistencialno-duhovna vprašanja. Uveljavljeni pisatelj Tone Partljič[os.] je v proračunski razpravi jeseni 1993 najprej humorno pristavil:ods.2.15.

O kulturi sem hotel govoriti, pa izgleda, da nocoj ne bo več časa, in sem vam pravzaprav hvaležen za ta del. Včasih vseeno grem v gledališče, edino gospo Omanovo[os.] sem enkrat tam srečal, pa sem se z njo hvalil. Drugače se mi zdi kar precejšen rezultat, vidim dosti poslancev ne pride do Opere, do Operne kleti pa pridejo, če je to prva postaja, bo že dobro. blCit.2.2.

Iz šaljivega uvoda je naslednji dan resno in z zaskrbljenostjo, a brez patetike razvil naslednje besede:ods.2.16.

V memorandumu črno na belem v prvem stavku o kulturi piše, da kulturna politika, citiram: "... temelji na dejstvu, da kulturne in umetniške dejavnosti celovito zaokrožajo ustvarjalnost in identiteto slovenske države in njenih prebivalcev." Vprašal sem se, kakšne umetniške dejavnosti za Boga, celovito zaokrožajo identiteto države. Pomeni, da tu neka identiteta je, samo, da še ni čisto zaokrožena, zato bi bila potrebna malo kultura. Tudi država, kot da samo za to ni celovito zaokrožena. Kultura in umetnost, dragi moji ministri, ničesar ne zaokroža, je ali je ni. Nek narod je kulturen ali pa ni kulturen. Nekoč ni bilo ne slovenske države in ne vojske, še uradnega slovenskega jezika ne, pa smo imeli Trubarja, Linharta, Prešerna, pa smo imeli pesem od Lepe Vide in "Mal' čez izaro, mal' čez gmajnico". Kakšnega hudiča je ta ljudska ustvarjalnost celovito zaokrožala, mi povejte. Ni imela kaj, bila je sama po sebi. Prešernova Zdravljica je po mnenju memoranduma celovito zaokrožala Avstrijo, Avstro-ogrsko, Kraljevino Jugoslavijo, italijansko in nemško okupacijo, Titovo Jugoslavijo in zdaj jo res pojemo na proslavah, da zaokrožuje našo velepomembnost in naše delovanje za narodov blagor. Kultura ni, dragi moji, dodatek promociji Slovenije, ni narodna noša in tudi ni kruh in sol ob sprejemih. Kultura je ustvarjanje, in ustvarjanje je svoboda in pogoj. Rodiš se v kulturo ali v nekulturo. Tu se nič ne zaokrožuje.[53] blCit.2.3.

Delovna vnema parlamenta pa že v začetku ni sovpadala z njegovo javno podobo. Ljudje niso nikjer videli marljivih poslancev, ne nazadnje tudi zaradi razloga, ki ga je opazil podpredsednik zbora Lev Kreft[os.] med vodenjem seje:ods.2.17.

Želim pa povedati dve ugotovitvi: prva, da smo večkrat med razpravo nesklepčni, kar ne bi smeli biti. In druga, da od dosedanjih 14 govorcev, ki so govorili v sklopu razprav poslank in poslancev, 7 od teh ni več v dvorani. Kaj pomeni prvo dejstvo po poslovniku, vemo; kaj drugo, pa naj si vsak razlaga sam. Prosim, da vodje poslanskih skupin in sekretarji zagotovijo sklepčnost v dvorani![54] blCit.2.4.

Poleg zapuščanja dvorane med sejo pa k prijaznejši podobi zakonodajalcev in njihovi pričakovani učinkovitosti prav tako niso prispevali niti pogosti proceduralni zapleti. Ti so sicer običajno del parlamentarne procedure, zato ni njihov pojav v mladem državnem zboru nič nenavadnega. Toda javnost so prejkoslej dolgočasili, novinarji se v njihove detajle pogosto niso poglabljali, četudi so včasih zadevali jedro parlamentarne demokracije. Tako je poslance izjemno razhudil minister Davorin Kračun[os.], ko je po zaključku proračunske razprave novembra 1993 prebral sklep vlade iz prejšnjega večera, po katerem naj bi eno tretjino sredstev, predvidenih za investicije v obrambo, vlada razporedila za prestrukturiranje podjetij, tehnološki razvoj ter ohranjanje delovnih mest. Na videz benignega sklepa, ki je sledil pripombam poslancev, slednji nikakor niso sprejeli. Nasprotno, med njimi je završalo. Kakor je poudaril Tone Peršak[os.]:ods.2.18.

Kot prvo, razprava o proračunskem memorandumu je končana. Zdaj je že v teku glasovanje in po našem mnenju ni mogoče več dodatnih predlogov dajati po tem, ko je razprava končana. In drugo, dodatni sklep k nekemu aktu ne more poseči v razmerja, določena s tem aktom, ne more spreminjati tistega, kar je z aktom določenega. Dodatni sklep lahko samo nekaj naloži, kako se bo nekaj, kar v aktu piše, izvedlo, v kakšnem roku, če ta rok ni naložen ali kaj podobnega, ne more pa, seveda večina lahko to izglasuje, ampak po našem mnenju je to proceduralno nesprejemljivo in tudi skregano z zakonitostjo. Hvala lepa.blCit.2.5.

Še ostrejša sta bila Zmago Jelinčič[os.] in Peter Tancig[os.]. Prvi je dejal, da gre tukaj za preferiranje Vlade napram parlamentu, kar je nesprejemljivo v katerikoli demokratični deželi na svetu, drugi pa je Kračunove[os.] besede označil za obveščanje parlamenta o rezultatih nočnih kupčij. Poslanec vladne LDS[or.] Jožef Školč[os.] je nato skušal s pragmatičnim pogledom ministrove besede obraniti in poudaril, da takšna reakcija vlade izhaja iz stališč poslancev, zlasti opozicijskih, a ga je Igor Bavčar[os.] kategorično zavrnil:ods.2.19.

Posebej nasprotujem razlagi, ki jo je podal gospod Školč, kajti povedal je naslednje: Ko gre za bistvena vsebinska vprašanja, so ta nad formalnimi. Formalne procedure so bistvo demokracije. Kdor danes govori, da je vsebina važnejša od demokratične forme, ta v bistvu pove samo to, da je bila legalna tudi 50-letna diktatura, ki je v imenu neke vsebine zatirala formalno demokracijo. (Aplavz.)[55] blCit.2.6.

Prav v času jedke proračunske razprave jeseni 1993 je mladi slovenski parlament obiskal češki predsednik Vaclav Havel[os.], državljan Havel. Nekdanji disident, dramatik in briljantni politični esejist je v skladu s svojo politično mislijo o antipolitični politiki,[56] o filozofsko-humanističnem idejnem svetu politike, ki ga je marljivo in požrtvovalno razvijal vse življenje, v kratkem govoru nagovoril slovenske poslance. Tedaj je nadvse optimistično zrl v prihodnost, a se nato njegove želje niso povsem uresničile, sam je bil večkrat nad razvojem razočaran – razvoj v tranzicijskih državah Srednje Evrope je bil bridek, drugačen od Havlovih[os.] predstav. Priljubljeni in – tudi v Sloveniji – upravičeno visoko cenjeni Havel[os.] je simboliziral romantično, žametno podobo tranzicije, ki pa je bila v svojem bistvu na Češkem in tudi v Sloveniji precej brutalna. Na političnem področju se je Havel bal predvsem partitokracije in pred njo svaril tudi slovenski parlament:ods.2.20.

Ena izmed stvari, ki nas prav gotovo povezuje, je tudi ta, da tako vi kot tudi mi gradimo parlamentarno demokracijo. Zdaj nastaja nov politični spekter, novi politični subjekti, ki iščejo svojo lastno identiteto in svoje mesto. Ti subjekti iščejo zdaj možnosti za sodelovanje tudi glede predstavniških poti. Mi torej zdaj, enostavno povedano, gradimo politični sistem. In ta nov sistem gradimo ob tem, da imajo parlamenti pred seboj to ne lahko nalogo preoblikovati ves pravni sistem skupaj z ekonomskim področjem. Ta dramatična, zanimiva in vzburljiva situacija pa v sebi skriva vrsto nevarnosti, na katere bi morali biti posebej pozorni. Ena izmed takih nevarnosti je, po mojem mnenju ta, da se lahko zgodi, da bi stranke v našem prostoru imele predimenzirano vlogo. Zdi se, kot da bi država začela pripadati političnim strankam. Kot da ne bi bile stranke tiste, ki bi morale služiti državi, ampak naj bi bila država tista, ki naj bi služila strankam. Ta nevarnost je seveda povezana z volilnim sistemom. Menim, da je to ena izmed tistih nevarnosti pri nastajanju novih parlamentarnih demokracij, ki sem jih omenil. Jaz si srčno želim, da bi se tako vaš kot tudi naš parlament obvaroval vseh teh nevarnosti, ki na nas v tej težki fazi prežijo.[57] blCit.2.7.

* * *

Štiričlanska koalicija, ki je podpirala vlado, je bila sila raznorodna; pogledi posameznih strank so se pogosto precej razhajali. Težnja po minimalni zakonodajni učinkovitosti parlamenta je zato terjala naporna predhodna koalicijska usklajevanja. Ta so v glavnem potekala pod taktirko premierja Drnovška[os.] in šele nato je bil predlog konkretnega akta predložen parlamentu, kjer je nanj prežala čuječa opozicija. A ravno tako štiričlanska opozicija je bila podobno medsebojno različna kot koalicija. Demokrati[or.], ki so sloveli kot ostra in argumentirana opozicija, so pri posameznih vprašanjih neredko podpirali vladajočo koalicijo.[58] Del njih se je naposled tudi združil z LDS[or.],[59] s čimer so se strankarsko-politična razmerja precej izkristalizirala. Struktura političnega prostora je vse jasneje dobivala že prej zaznavno dvopolno obliko – bolj libertarno tranzicijsko levico in konservativnejšo tranzicijsko desnico. Medtem ko so jedro prve tvorile t. i. liberalne stare strukture iz časa pred demokratizacijo, so se druge zbirale okrog novonastalih političnih organizacij bolj konservativne usmeritve.ods.2.21.

Zgodaj spomladi 1994 je postajalo politično ozračje vse bolj naelektreno. Po pričevanju poslanca Iva Hvalice[os.] je napetost rasla, saj so postajala levo-desna razhajanja vse bolj odmevna. Osrednje figure spora so bile premier Drnovšek[os.] in predsednik Kučan[os.] na eni ter minister za obrambo iz vrst SDSS[or.] Janša[os.] na drugi strani, polja spopada pa obrambni proračun in zakon o obrambi. Dogajanje je doseglo vrelišče 21. marca 1994, ko je varnostni organ ministrstva za obrambo pri Depali vasi nasilno aretiral domnevnega vohuna, ki pa je bil tajni policijski sodelavec. Mediji so bliskovito reagirali, sodu je izbilo dno … Afera Depala vas je postala osrednji politični dogodek, v parlamentu se je vsak pogovor, bodisi na hodnikih ali v restavraciji, končal pri njej.[60] Četudi vse okoliščine dogodka sprva niso bile jasne in so jih prepredale vohunsko-politične spletkarske teorije, je premier pragmatično predlagal razrešitev ministra Janše[os.]. 28. marca ob petih popoldne je tako Herman Rigelnik[os.] sklical izredno sejo parlamenta, ki naj bi odločila o Drnovškovem[os.] predlogu.ods.2.22.

Parlamentarna seja je vzbudila izjemno zanimanje javnosti, prenašala jo je televizija, pred državnozborsko zgradbo pa je protestirala množica Janševih privržencev. Tista marčevska noč je zaradi odmevnosti postala eno od javnomnenjskih zrcal prvega mandata.[61] V začetku je najprej šef vlade Drnovšek[os.] razložil svoj predlog. V umirjenem tonu je jasno poudaril, da po njegovem Janša[os.] ni neposredno odgovoren za dogodek, njegova je objektivna odgovornost za celoten obrambni resor, ki je očitno posegal v človekove pravice. V demokratičnih ureditvah, ki jih pozna sodobna civilizacija, ne obstaja noben kontekst oziroma nikakršno ozadje, ki bi opravičevalo poseg v človekove pravice, še posebej ne s strani vojaških ustanov. Opozoril je tudi na širši, politični kontekst zamenjave, o katerem se je ves čas vneto šušljalo, kako bi naj dejansko šlo v zadevi zaods.2.23.

politično motivirano dejanje, da želim v imenu politične levice, ki jo simbolizira predsednik Kučan[os.], obračunati s politično desnico, ki jo v zadnjem času simbolizira minister Janša[os.]. /…/ Po temeljitem razmisleku sem se odločil, da moram razmejiti simbolni pomen tega dejanja in njegove posledice za nadaljnji razvoj naše pravne države od tega, kaj to pomeni v trenutnem kontekstu razmerja političnih sil v Sloveniji. Velikokrat sem že povedal, da sem sedanjo, tako imenovano veliko vladno koalicijo koncipiral in predlagal z namenom, da vzpostavimo neko osnovno politično ravnotežje v Sloveniji. Da bi v tem, za Slovenijo tako pomembnem prehodnem obdobju, nekoliko zmanjšali politično polarizacijo in zagotovili vsaj minimalno sodelovanje tako desnih kot sredinskih in levih političnih sil pri premagovanju najtežjih gospodarskih in političnih vprašanj. [62] blCit.2.8.

Razprava, ki je sledila, je bila precej drugačna od siceršnjih; bila je izjemno nabita s političnimi čustvi in daleč presegala zgolj obravnavo politične odgovornosti nekega ministra. Govorniki so omenjali vprašanja politične preteklosti, spletkarska ozadja, levo-desna politična razmerja in razmišljali o samem bistvu slovenske demokracije. Situacija je bila blizu vrelišča, v poslopju parlamenta so bili tudi pripadniki specialne enote policije.[63] Le redki govorniki, kakor Miran Potrč[os.], so skušali situacijo umirjati, v glavnem so vrenje še spodbujali. Poslanka Irena Oman[os.] je tako Drnovšku[os.] očitala, da želi zakritiods.2.24.

vse udbomafijske posle, vezi itd., ampak vsega tega, kar so povedali moji kolegi, ne bom ponavljala. /…/ Janez Janša[os.] je narodni junak in če tega ne verjamete, stopite pred parlament in poglejte. Prepričana sem, da gospod Drnovšek[os.] narodni junak ni.[64] blCit.2.9.

Minister Janša[os.] je odgovarjal stvarno in argumentirano, a se vendarle ni izognil domnevnim širšim tranzicijskim konotacijam dogajanja. Po njegovem bo minimalno ravnotežje v družbi, ki je v tranziciji, porušeno in da bo seveda vse tisto, kar se je do sedaj govorilo o mehkem prehodu, nekih dolgoročnih reformah in tako dalje, odpadlo kot neka zelo prozorna krinka. Zaključil je preroško: Spoštovane gospe in gospodje, je danes in bo jutri. [65] ods.2.25.

Večina poslancev je ob glasovanju sledila premierju Drnovšku[os.] in Janšo[os.] razrešila. Zanj – koalicijskega ministra – je glasovala tudi opozicija. Za novega obrambnega ministra je parlament še na isti nočni seji, ki se je že prevesila v nov dan, malo pred drugo uro zjutraj izvolil Jelka Kacina[os.].ods.2.26.

* * *

Pregrevanje političnih razmer in vse bolj vidno rahljanje koalicijskih vezi je manj kot pol leta po razrešitvi ministra Janše[os.] zapletel tedaj popolnoma nepričakovan in še zmerom precej nepojasnjen dogodek. Odločni predsednik parlamenta Herman Rigelnik[os.] je odstopil. Nekdanji gospodarstvenik, ki je parlament skušal voditi kot odgovoren menedžer (in zato žel spoštovanje tudi pri delu opozicije), je ob odstopu zgolj dejal, kako ni nikdar obljubil, da bo predsedoval ves mandat, poleg tega pa da je parlament ves prioritetni zakonodajni program skoraj v celoti izpolnil. Rigelnikov[os.] odhod v mladem parlamentu ni minil rutinsko, po besedah poslanca Hvalice[os.] je povzročil veliko nelagodja in napetosti. Začela se je kuhinja iskanja novega predsednika.[66] LDS[or.] je za kandidata predlagala svojega poslanca Jožefa Školča[os.], kar je razvnelo tako koalicijsko SKD kot opozicijo. Prva je negodovala zaradi znotrajkoalicijskih razmerij, druga zaradi Školčeve[os.] pikrosti in posledične neprimernosti. Školč[os.] je bil naposled izvoljen na položaj drugega predsednika državnega zbora, a je njegova nova funkcija botrovala k odstopu šefa SKD[or.] s položaja zunanjega ministra. SKD[or.] je kljub temu ostala v krhki koaliciji, parlament je nadaljeval širokopotezno zakonodajno aktivnost.[67] ods.2.27.

Poslanci, ki so dotlej zakonsko uredili celotno sodstvo in državno upravo in precej gospodarske problematike, so se sredi mandata intenzivno ukvarjali s področjem lokalne samouprave – z občutljivimi pogoji za ustanovitev občin. SKD[or.] se je pri tem pridružila opoziciji, ki ni želela pogojev za ustanovitev občin. Zagovarjali so tezo, da naj bodo oblikovane izključno po volji ljudi, četudi bodo majhne, gospodarsko šibke in nezmožne samostojnega življenja.[68] Levo-desna politična bipolarnost je postopoma postajala vse ostrejša in dosegla simbolični vrhunec maja 1995, ob proslavljanju 50. obletnice konca druge svetovne vojne. Idejno-politična razhajanja s konca tridesetih let, ki so kulminirala za časa vojne, so razsekala politični prostor. Opozicijski SLS[or.] in SDSS[or.] ter vladna SKD[or.] se niso udeležile slavnostne akademije v Cankarjevem domu, izvzemši SLS[or.] jih ni bilo niti na slavnostni seji parlamenta. Parlamentarni pritisk je še dodatno dvigal predlog poslancev SNS[or.] Zmaga Jelinčiča[os.] in Polonce Dobrajc[os.], po katerem bi uvedli začasni moratorij na vračanje gozdov Cerkvi.[69] Ideološke razlike so se ne nazadnje pokazale tudi pri sprejemanju svežnja šolske zakonodaje, s katerim je državni zbor posodobil ves osnovno- in srednješolski sistem. Sporen je sicer bil le en detajl – osnovnošolski zakon je predvideval uvedbo obveznega predmeta verstva in etika v zadnja razreda osnovne šole. ZLSD[or.], demokrati, del LDS[or.] in SNS[or.] so mu ostro nasprotovali, zavoljo česar se je v začetku leta 1996 v parlamentu razvila živahna razprava z mestoma poglobljenimi filozofsko-ontološkimi argumenti. Večina poslancev se je ob koncu opredelila za kompromisni predlog – predmet je bil vpeljan kot neobvezen.[70] ods.2.28.

Ob temeljni zakonodajni aktivnosti je bil lajtmotiv prvega državnozborskega mandata gospodarska problematika skupaj z javnim dolgom, sanacijo bančnega sistema … Klasične tranzicijske težave, povezane s privatizacijo in prestrukturiranjem, je še dodatno obremenjevala s tem povezana vse nižja gospodarska rast in brezposelnost. Parlament se je težavam vseskozi vneto posvečal in živo razpravljal. Med drugim je z novelo ustavnega zakona leta 1994 ustanovil dve novi državni banki, Novo Ljubljansko banko in Novo Kreditno banko Maribor. Nanju je prenesel skoraj celotno bančno aktivnost in sredstva Ljubljanske banke in Kreditne banke Maribor, katerima so načrtno ostali le dolgovi.[71] Premišljen državnobančni by-pass manever, ki pa je ostajal v javnomnenjski senci enega od osrednjih torišč gospodarske situacije v državi − mariborskega gospodarstva z industrijskim gigantom Tamom. O neperspektivnem podjetju se je pisalo in govorilo kot o tempirani socialni bombi, kar je bil za koalicijo brez SKD[or.] zadosten razlog za injiciranje velikih vsot davkoplačevalskega denarja vanj.[72] ods.2.29.

Socialno-gospodarska problematika je naposled razdvojila tudi koalicijska partnerja LDS[or.] in ZLSD[or.]. Razrešitev sanatorja Tama, gospodarskega ministra Maksa Tajnikarja[os.] iz vrst ZLSD[or.], in zlasti sprememba pokojninske zakonodaje sta bili v začetku leta 1996 povod za izstop ZLSD[or.] iz vlade. Koalicija, ki sta jo potem tvorili le še LDS[or.] in SKD[or.] s skupno 39 poslanci, je kljub razpetosti slednje med vlado in opozicijo vzdržala do konca prvega mandata.[73] ods.2.30.

* * *

Znotraj orisanega političnega konteksta se je parlament v prvem mandatu vneto loteval tudi izvajanja svoje nadzorne funkcije. Tako je ustanovil šest preiskovalnih komisij, razpravljal in odločal o obtožbi predsednika vlade in sedmih interpelacijah o delu ministrov. Poslanci so poleg tega naslovili na vlado in njene člane skupno 1761 vprašanj in pobud, politično temperaturo pa so dvigovale tudi številne kadrovske zamenjave v vladi, o katerih je seveda odločal parlament.[74] ods.2.31.

Politična fragmentacija, značilna za leto 1992, ni bila ob koncu mandata nič manjša. Po eni strani je sicer prišlo do združevanja (nastala je Liberalna demokracija Slovenije[or.]), po drugi pa sta se v parlamentu oblikovali dve novi poslanski skupini – Slovenska nacionalna desnica (SND)[or.] in skupina samostojnih poslancev, dva poslanca pa sta opravljala funkcijo kot povsem samostojna[75] (v dunajskem državnem zboru za časa habsburške monarhije so samostojne poslance imenovali divjaki). Nekaj je bilo tudi prestopov poslancev iz ene v drugo poslansko skupino,[76] a ti tedaj še niso bili deležni občutnejšega odmeva v javnosti. Zapletov v parlamentu kljub njegovi zavidljivi učinkovitosti ni manjkalo, a kakor je poudaril njegov drugi predsednik Jožef Školč[os.] ob koncu mandata, veliko zapletov v prvem mandatu Državnega zbora, izvoljenega v skladu z določbami nove ustave Republike Slovenije, izhaja iz dejstva, da smo v času štiriletnega dela hkrati izgrajevali pravila in postopke in prakso demokratičnega odločanja.[77] ods.2.32.

Opombe:

[36] Dobesedni zapis 1. seje I. mandata Državnega zbora (dalje DZ) z dne 23. in 24. 12. 1992. Dostopno na: Državni zbor RS. 23. in 24. 12. 1992, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=I&type=sz&uid=16E858D17067909BC1257832004838B4, (11. 6. 2014) [bibl].

[37] Poročilo za obdobje 23. 12. '92 do 16. 10. '96. Ljubljana 1996, str. 54 [bibl].

[38] Slovenski almanah '94. Ljubljana 1993, str. 9 [bibl].

[39] Programi, ki naj prepričajo volivce: Stranke se predstavljajo. V: Delo: Sobotna priloga. 28. 11. 1992 [bibl].

[40] Marko Pečauer: Prodajalna z veliko izbiro. V: Delo: Sobotna priloga. 28. 11. 1992 [bibl].

[41] Janko Prunk, Cirila Toplak, Marjeta Hočevar: Parlamentarna izkušnja Slovencev: 1848-2004. Ljubljana 2006, str. 251–252 [bibl].

[42] Gl. npr. Boris Jež: Podobe iz predvolilnega časa. V: Delo: Sobotna priloga. 28. 11. 1992 [bibl].

[43] Mija Repovž: Optimizem ni šala: Pogovor z dr. Janezom Drnovškom. V: Delo: Sobotna priloga. 28. 11. 1992 [bibl].

[44] Združena lista[or.] takrat še ni bila stranka, ampak skupna lista več strank, ki so se v eno stranko združile pol leta kasneje, 29. 5. 1993, ko je nastala Združena lista socialnih demokratov[or.]. Njen predsednik je postal Janez Kocijančič[os.].

[45] Programi, ki naj prepričajo volivce: Stranke se predstavljajo. V: Delo: Sobotna priloga. 28. 11. 1992 [bibl]; Uradni rezultati volitev '92. Dostopno na: Državna volilna komisija. 19. 6. 2012, http://www.dvk.gov.si/volitve/dz1992/92urvs.html, () [bibl].

[46] Slovenski almanah '94. Ljubljana 1993, str. 9 [bibl].

[47] Vinko Vasle: Krščanski demokrati načelno za navezo z Združeno listo. V: Delo. 13. 1. 1993 [bibl].

[48] Mija Repovž: Optimizem ni šala: Pogovor z dr. Janezom Drnovškom. V: Delo: Sobotna priloga. 28. 11. 1992 [bibl].

[49] Vinko Vasle: Dr. Janez Drnovšek sestavil novo vlado: Igralci in statisti. V: Delo. 21. 1. 1993 [bibl].

[50] Dobesedni zapis 2. seje I. mandata DZ z dne 12. 1. 1993. Dostopno na: Državni zbor RS. 12. 1. 1993, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=I&type=sz&uid=85776B33FFEBEBD1C1257832004838BC, (11. 6. 2014) [bibl]. Drnovšek[os.] se je s strankami pogajal do zadnjega hipa, zato ob glasovanju za predsednika vlade še ni imel zagotovljenih vseh koalicijskih glasov. Zanj je tedaj glasovalo 48 poslancev.

[51] Poročilo za obdobje 23. 12. '92 do 16. 10. '96. Ljubljana 1996, str. 2–3 [bibl]. Za seznam sprejetih zakonov gl. Poročilo za obdobje 23. 12. '92 do 16. 10. '96. Ljubljana 1996, str. 4–14 [bibl].

[52] Dobesedni zapis 8. seje I. mandata DZ z dne 18. 5. 1993. Dostopno na: Državni zbor RS. 18. 5. 1993, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=I&type=sz&uid=6DD17CAD27DDF985C1257832004838ED, (11. 6. 2014) [bibl].

[53] Dobesedni zapis 13. seje I. mandata DZ z dne 9. 11. 1993. Dostopno na: Državni zbor RS. 9. 11. 1993, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=I&type=sz&uid=99424B9ADCD17EFBC1257832004838D9, (11. 6. 2014) [bibl].

[54] Dobesedni zapis 13. seje I. mandata DZ z dne 9. 11. 1993. Dostopno na: Državni zbor RS. 9. 11. 1993, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=I&type=sz&uid=99424B9ADCD17EFBC1257832004838D9, (11. 6. 2014) [bibl].

[55] Dobesedni zapis 13. seje I. mandata DZ z dne 9. 11. 1993. Dostopno na: Državni zbor RS. 9. 11. 1993, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=I&type=sz&uid=99424B9ADCD17EFBC1257832004838D9, (11. 6. 2014) [bibl].

[56] Michal Kopeček: Historická paměť a liberální nacionalismus v Česku a střední Evropě po roce 1989. V: Kapitoly z dějin české demokracie po roce 1989. Praha - Litomyšl 2008 [bibl].

[57] Dobesedni zapis 13. seje I. mandata DZ z dne 9. 11. 1993. Dostopno na: Državni zbor RS. 9. 11. 1993, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=I&type=sz&uid=99424B9ADCD17EFBC1257832004838D9, (11. 6. 2014) [bibl].

[58] Janko Prunk, Cirila Toplak, Marjeta Hočevar: Parlamentarna izkušnja Slovencev: 1848-2004. Ljubljana 2006, str. 255–258 [bibl].

[59] 12. 3. 1994 so se na blejskem kongresu Liberalno demokratska stranka[or.], Demokratska stranka[or.], Zeleni[or.] in socialisti[or.] združili v novo stranko Liberalna demokracija Slovenije – LDS[or.]. Njen prvi predsednik je postal dotedanji vodja Liberalno demokratske stranke[or.] in premier Janez Drnovšek[os.].

[60] Ivo Hvalica: Zadnja replika. Ljubljana 2002, str. 91–94 [bibl].

[61] Gl. Janko Prunk, Cirila Toplak, Marjeta Hočevar: Parlamentarna izkušnja Slovencev: 1848-2004. Ljubljana 2006, str. 260–264 [bibl].

[62] Dobesedni zapis 6. izredne seje I. mandata DZ z dne 28. 3. 1994. Dostopno na: Državni zbor RS. 11. 6. 2014, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=I&type=sz&uid=72F8FA6D0F92EC9AC1257832004838BF, (28. 3. 1994) [bibl].

[63] Po slikoviti interpretaciji Boža Repeta[os.] je dogajanje na miniaturni slovenski ravni spominjalo na Rusijo avgusta 1991 ali na kakšno latinskoameriško državo. − Božo Repe: Vloga slovenskega parlamenta v procesu izgradnje novega družbenega sistema. V: Prihodnost parlamentarne demokracije: zbornik strokovnega srečanja ob 20. obletnici prvih večstrankarskih volitev, november 2010. Ljubljana 2010, str. 21 [bibl].

[64] Dobesedni zapis 6. izredne seje I. mandata DZ z dne 28. 3. 1994. Dostopno na: Državni zbor RS. 11. 6. 2014, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=I&type=sz&uid=72F8FA6D0F92EC9AC1257832004838BF, (28. 3. 1994) [bibl].

[65] Dobesedni zapis 6. izredne seje I. mandata DZ z dne 28. 3. 1994. Dostopno na: Državni zbor RS. 11. 6. 2014, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=I&type=sz&uid=72F8FA6D0F92EC9AC1257832004838BF, (28. 3. 1994) [bibl].

[66] Ivo Hvalica: Zadnja replika. Ljubljana 2002, str. 105–106 [bibl].

[67] Jana Taškar: Razburljivo leto v parlamentu. V: Slovenski almanah '95. Ljubljana 1994, str. 89 [bibl].

[68] Jana Taškar: Razburljivo leto v parlamentu. V: Slovenski almanah '95. Ljubljana 1994, str. 90 [bibl].

[69] Slovenski almanah '96. Ljubljana 1995, str. 72–73 [bibl].

[70] Janko Prunk, Cirila Toplak, Marjeta Hočevar: Parlamentarna izkušnja Slovencev: 1848-2004. Ljubljana 2006, str. 279–280 [bibl].

[71] Jana Taškar: Razburljivo leto v parlamentu. V: Slovenski almanah '95. Ljubljana 1994, str. 91 [bibl].

[72] Janko Prunk, Cirila Toplak, Marjeta Hočevar: Parlamentarna izkušnja Slovencev: 1848-2004. Ljubljana 2006, str. 272–272, 274 [bibl].

[73] Janko Prunk, Cirila Toplak, Marjeta Hočevar: Parlamentarna izkušnja Slovencev: 1848-2004. Ljubljana 2006, str. 272–272, 274 [bibl].

[74] Državni zbor: 1992-2007. Ljubljana 2007 [bibl].

[75] Državni zbor: 1992-2007. Ljubljana 2007 [bibl].

[76] Poročilo za obdobje 23. 12. '92 do 16. 10. '96. Ljubljana 1996 [bibl].

[77] Poročilo za obdobje 23. 12. '92 do 16. 10. '96. Ljubljana 1996, str. 1 [bibl].

Drugo mandatno obdobje – šibkost velike koalicijepog.3.

Formalni in simbolični začetek procesa oblikovanja drugega sklica državnega zbora je začel predsednik države Milan Kučan[os.], ki je v skladu s svojimi ustavnimi pristojnostmi za 10. november 1996 razpisal druge državnozborske volitve. Datum je za zgodovinarjevo oko nadvse zanimiv, saj zbuja spomin na politično vrenje v Kraljevini SHS. Prav na ta dan leta 1927, po zadnjih demokratičnih volitvah v državi, sta dva poprej ostra politična nasprotnika – Hrvat Stjepan Radić[os.] in prečanski Srb Svetozar Pribićević[os.] – sklenila trdno koalicijsko zvezo, imenovano Kmečko-demokratska koalicija[or.]. Četudi niso bile volitve leta 1996 s tem v nikakršni historični vzročno-posledični zvezi in so se tudi dogajale v povsem drugačnem kontekstu, pa datum vendarle poraja romantično sliko preseganja ostrih političnih delitev.ods.3.1.

Predvolilno ozračje v Sloveniji jeseni 1996 je namreč bilo prav tako, naelektreno in nazorsko razdeljeno. Demokratski poslanec Tone Peršak[os.] je ozračje sicer nekoliko pretirano, a vendar slikovito opisal:ods.3.2.

Slovenija je dva meseca pred volitvami po zaslugi nekaterih politikov tako rekoč nabita s sovraštvom, s strahom pred prihodnostjo in s politikantstvom najslabše vrste … Stranke se ubadajo skoraj samo še z medsebojnim obtoževanjem in s spotikanjem, torej z najslabšimi metodami boja za oblast.[78] blCit.3.1.

Kljub takemu izhodišču in navkljub dejstvu, da je bilo veliko volivcev neopredeljenih in razočaranih nad politiko, je bila kampanja precej blaga.[79] Prva vladna stranka, Drnovškova[os.] LDS[or.], je volivce nagovarjala z optimistično in pozitivno kampanjo, utelešeno v sloganu 2000 Gremo! Njen pristop je bil razgiban; v ospredju je seveda bil premier, ob njem pa tudi njegov pes Artur, ki je celo nastopal v lastnem televizijskem spotu. Opozicijska SDS[or.] Janeza Janše[os.] se je – za opozicijsko stranko razumljivo – zatekla k negativnemu konceptu in poudarjala zaskrbljujoče plati prejšnjega mandata, brezposelnost, revščino, socialno problematiko … in s svojim sloganom predlagala rešitev: Čas je za spremembe. Vladno-opozicijska ZLSD[or.] se je odločila za sproščen nastop in kot edina rokenrol stranka izdala cede partizanskih pesmi v rock izvedbi. Na glasbo je v kampanji stavila tudi SLS[or.], saj je njen predsednik Marjan Podobnik[os.] sam prepeval Jaz bi te polubu rad. Sporočilo pesmi je bilo tudi sporočilo pozitivne kampanje s sloganom Za Slovenijo z ljubeznijo. SKD[or.] Lojzeta Peterleta[os.] je bila v najtežji situaciji; kot vladna stranka se je potegovala za volivce, nenaklonjene vladi. S precej robato kampanjo, kjer je bil ob Peterletu[os.] v ospredju slogan Stojimo za svojimi besedami, je skušala napade vlade naprtiti stranki LDS[or.], uspehe pa sebi.[80] Upoštevaje rezultat se zdi, da pri tem ni bila uspešna, da so volivci kvečjemu razmišljali obratno. Uspehe vlade so pripisali LDS[or.], neuspehe pa koalicijskim partnericam.ods.3.3.

Na volilno nedeljo, ko so volivci izbirali med 17 listami (vsega skupaj je sicer nastopilo 23 strank, a so nekatere sklenile predvolilno koalicijo) in 1311 kandidati,[81] je namreč ponovno največ glasov prejela LDS[or.]. Volivci so ji namenili 27,01 %, kar se je prezrcalilo v 25 poslanskih mandatov. S precejšnjim zaostankom sta ji sledili SLS[or.], ki je osvojila 19,38 % (19 mandatov) in SDS[or.] s 16,13 % (16 mandatov). SKD[or.] in ZLSD[or.] sta bili precej izenačeni; prva je prejela 9,62 % (10 mandatov), druga pa 9,03 % (9 mandatov). Poleg naštetih sta se v parlament prebili še DeSUS[or.] s 4,32 % (5 mandatov) in SNS[or.] s 3,22 % (4 mandati).[82] Glede na prejšnje volitve leta 1992 je LDS[or.] še bolj utrdila svoj primat prve stranke, SKD[or.] in ZLSD[or.] sta del volivcev izgubili, SLS[or.] in zlasti SDS[or.] pa precej pridobili. SNS[or.] je komaj prestopila parlamentarni prag in zaostala za novinko – stranko DeSUS[or.]. Demokratov[or.] in Zelenih[or.] v državnem zboru ni bilo več.ods.3.4.

* * *

Sveže izvoljeni poslanci so se na prvi, konstitutivni seji državnega zbora sešli 28. novembra 1996. Najstarejši poslanec Marijan Schiffrer[os.] je po ustaljeni praksi namenil uvodne besede sklicatelju seje, predsedniku Kučanu[os.]. Njegov nagovor, ki ga je kot prekaljeni politik vešče sestavil trenutku primerno, je na prvi pogled klasičen prestolni govor šefa države ob konstituiranju parlamenta. Predsednik je omenjal žlahtne momente parlamentarne razprave in poudarjal mesto parlamenta v družbi. Toda hkrati je tudi dejal, kako so utemeljena pričakovanja, ods.3.5.

da boste, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci novega sklica Državnega zbora, med seboj in skupaj z državljani iskali rešitve, dogovore in soglasja za razcvet države za stabilno, varno in v svetu spoštovano Slovenijo. Utemeljena so pričakovanja, da bomo upravljalci države povezovali državljanke in državljane Slovenije v skupna prizadevanja za uspešno in pospešeno gospodarsko, politično, pravno in socialno preobrazbo, za zanesljivo prepoznavno in suvereno umestitev Slovenije v evropske in svetovne gospodarske, politične in varnostne obrambne povezave; da bomo v strpnem pogovoru ob medsebojnem spoštovanju s skupnim in dobrim delom in ob spoštovanju že doseženega zagotovili zanesljivo prihodnost slovenstva in slovenske države; da bomo spoštovali različnost in odpravljali pregrade nezaupanja, zavračanja in izključljivosti; da bomo preprečevali krivice ter nezakonita in nepoštena ravnanja, da bomo varovali svojo kulturno in nacionalno identiteto, svojo zemljo, suverenost in življenjsko okolje, svojo kulturno in naravno dediščino, da namesto mostov v skupno dobro ljudi v tej državi med njimi ne bodo postavljeni zidovi.[83] blCit.3.2.

Zlasti parafraza z mostovi in zidovi je bila svareče opozorilo v nadvse realni situaciji. Drugi sklic državnega zbora se je namreč po izvolitvi znašel v šahovski pat poziciji. Stranke t. i. desnice so skupaj prejele 45 glasov, vse ostale z manjšinskima poslancema[or.] vred, ki sta podpirala Drnovška[os.], pa ravno tako 45. Parlament, zrcalo družbe, se je znašel v zagati, razdeljen na pol ... Konstitutivna seja se je zavlekla, nasprotujoča si stališča so se kazala na vsakem parlamentarnem koraku. ods.3.6.

Najprej se je zapletlo pri potrjevanju mandatov. Trije kandidati so se namreč pritožili in s tem pri delu poslancev zasejali klice dvoma. Ali vendarle podpreti vseh 90 mandatov? Razmišljanje dvomljivcev, ki ilustrira smisel potrjevanja poslanskih mandatov, je povedno predstavil Slavko Gaber[os.]:ods.3.7.

Želel bi nas vse opozoriti na dejstvo, da se nahajamo v najbolj občutljivi fazi konstituiranja slovenskega parlamenta oziroma Državnega zbora. Gre za točko, v kateri se potrdi volja volivk in volivcev. To je tista točka, o kateri ne sme, ko bo opravljena, na njej ostati niti najmanjšega dvoma, najmanjšega suma, da posel ni bil opravljen korektno. /…/ Če bi kljub temu potrdili mandate tem poslankam in poslancem ta trenutek v tem Državnem zboru, bi prvič naredili slabo uslugo Državnemu zboru, ker bi padel sum na Državni zbor, da ne spoštuje volje volivk in volivcev, in drugič, naredili bi izjemno slabo uslugo ljudem, ki bi jih na ta način potrdili v Državnem zboru. Za njih bi namreč v celotnem mandatu oziroma vseskozi, dokler se to ne bi razčistilo, lahko tekla beseda okrog po Sloveniji, da zasedajo mesto nekoga drugega, ki mu je mesto glede na glasove volivk in volivcev v tem Državnem zboru.[84] blCit.3.3.

Kljub pomislekom so bili naposled vendarle potrjeni vsi mandati. Naslednja težava je bila izvolitev predsednika, podpredsednika in članov komisije za volitve, imenovanja in administrativne zadeve – komisije, ki bo predlagala vodstvo parlamenta. Konsenza tisti dan ni bilo pričakovati, zato so poslanci sejo prekinili in jo nadaljevali 2. 12. Pred njimi je bil podaljšan vikend posvetovanj, prepričevanj in usklajevanj. Rezultat? V ponedeljek, 2. 12. ob 10. uri, pat pozicija (še) ni bila presežena, KVIAZ-a niso oblikovali.ods.3.8.

Situacija je precej razhudila poslanca Jožefa Školča[os.], ki je ugotavljal, daods.3.9.

Državni zbor izgleda v tem trenutku razdeljen na – ne bom uporabljal teh najrazličnejših formul, ker se mi zdijo, ko govorimo o konstituiranju Državnega zbora, precej nerelevantne. Vsekakor imamo toliko in toliko poslanskih skupin, za katere menim, da so se dolžne dogovoriti za tiste osnovne stvari, da lahko začne Državni zbor delovati. /…/ Nenazadnje, pristanek na to, da se kandidira za volitve v Državni zbor, pomeni obljubo državljanom in državljankam, da se bodo o vseh stvareh dogovarjali. Če se nismo v stanju dogovoriti, kako se konstituira Državni zbor, in improvizirati stvari na taki začetni točki, to pomeni, da nič od zapisanega za te ljudi ne bo veljalo v teh štirih letih.blCit.3.4.

Zelo parlamentarna Školčeva[os.] ugotovitev, ki pa ji je brž repliciral mojster državnozborske replike Ivo Hvalica[os.]. Najprej se je celo opravičil, da prvi nastop v novem mandatu začenja z repliko, nato pa Školča[os.] opozoril, da je volilni rezultat neizpodbitno dejstvo, iz katerega izhaja, da je asociacija strank t. i. desnice osvojila večino in da ji posledično gre tudi večina v KVIAZ-u. A pri tem razmišljanju je bilo problematično to, da asociacija kot blok še ni mogla nastopati, saj še ni bilo ne koalicije ne opozicije. Čez čas so poslanci vendarle dosegli dogovor, ki je upošteval sorazmerno zastopanost strank in ohranjal pat pozicijo tudi v komisiji. Vsaka stran je dobila 10 članov, predsednik pa je postal Igor Bavčar[os.] iz LDS[or.]. ods.3.10.

Pot do volitev vodstva parlamenta je bila s tem odprta, a je še zmerom bila videti precej nemogoča. Razmerje 50 : 50 se je ohranjalo. Za predsednika so stranke desnice predlagale Janeza Podobnika[os.], ki je na tajnih volitvah prejel – 45 glasov, točno polovico. Napetost v parlamentu in tudi v javnosti je vse bolj rasla, rešitve ni bilo na obzorju … Nekateri, kot Miran Potrč[os.], so pozivali k dogovarjanju, češ da je eno formalna pravica, drugo pa politična modrost, in sicer politična modrost, ki terja v tem razmerju, kakršnega so določile volivke in volivci na volitvah, da so vse stranke pripravljene sesti skupaj in se med seboj poskušati, ali se bodo ali ne, je vprašanje, ampak poskušati dogovoriti. Spet drugi, kot Ivo Hvalica[os.], so bili ob takih besedah užaljeni in prizadeti in so zahtevali spremembe. Govoriti o politični modrosti, to je smešno. Za vas je politična modrost eno, zame nekaj drugega. Vi imate en predznak, jaz imam drugega, je bil jasen Hvalica in v nadaljevanju tudi obtožujoč:ods.3.11.

Lepo vas prosim! Vi boste nam ponujali dogovarjanje? Vi, ki ste nas prisilili desetletja v tišino. Pustite nas, da sedaj spregovorimo in da poizkušamo tej državi dati eno drugo opcijo, ker si ta država to želi, in jaz vam še enkrat povem, da razmerje ni 45 : 45, to ste vi ustvarili. Razmerje je 45 : 43 plus 2. Ne apriori, prosim, predstavnike narodnosti tlačiti v vaš lonec. Lepo vas prosim![85] blCit.3.5.

Tisti čas je bil tako za parlament kot za javnost sila napet, vsak resen politični komentator in vsak kavarniški krožek je razglabljal, kdaj in kako bo zid padel. Na prvo razpoko ni bilo treba čakati dolgo … Po mnogih napornih trenutkih v KVIAZ-u, usklajevanju in proceduralnih zapletih je vendarle prišlo do dogovora med poslanci. Po Bavčarjevih[os.] besedah je prevladala modrost, spoznanje dejstva, da v tem državnem zboru obstaja nuja za dogovor, dogovor, ki ga seveda pričakujejo ljudje, slovenske državljanke in državljani, od predstavnikov ljudstva, izvoljenih na volitvah pred nekaj več kot tremi tedni. [86] ods.3.12.

Komisija je za predsednika predlagala Janeza Podobnika[os.], ki je na tajnem glasovanju prejel visokih 82 glasov. Za podpredsednike so bili izvoljeni poslanci Zoran Thaler[os.], Borut Pahor[os.] in Helena Hren - Vencelj[os.]. Nadaljevanje je postajalo vse bolj predvidljivo …ods.3.13.

Takoj po izvolitvi je novi državnozborski predsednik v svojem nastopnem zahvalnem govoru poudaril, da lahko državni zborods.3.14.

pojmujemo tudi kot prostor mostov, ki jih moramo poslanke in poslanci kot izvoljeni predstavniki državljank in državljanov graditi v prostoru slovenske države. Kakorkoli že gledamo na politiko, prispodoba mostov je dobra. Morda je bilo nekoliko zajedljivosti v preteklih dneh ob tej besedi, toda mostovi so bistvo demokratičnega delovanja zrele politike.[87] blCit.3.6.

Vse bolj je kazalo, da med največjima strankama – LDS[or.] in SLS[or.] potiho poteka gradnja mostu, četudi trdnih zagotovil za tako tezo ni bilo. Kljub Podobnikovi[os.] izvolitvi je navzven še zmerom obstajala pat pozicija, parlament je bil razdeljen na pol. Poslanci se ne nazadnje niso mogli dogovoriti niti o sedežnem redu, ki ga je zato, po njihovem pooblastilu, določil generalni sekretar.[88] Kakšna bo koalicija, kakšna bo vlada, je ostajalo nejasno ... in sčasoma postajalo vse bolj presunljivo. Dogajanje je začelo spominjati na politični triler. ods.3.15.

Od volitev sta minila že skoraj dva meseca in predsednik Kučan[os.] je v skladu s svojo podobo preudarnega in zaskrbljenega državnika imenoval kandidata za predsednika vlade. Odločil se je za liderja LDS[or.] Drnovška[os.]. V pat poziciji je veljalo poskusiti z relativnim zmagovalcem. V začetku januarja 1997 so se poslanci tako zbrali na 1. izredni seji, na mandatarski seji. Javnost se je spraševala, kaj se utegne zgoditi, lahko pričakujemo presenečenje … Skoraj perfektno dramaturško zasnovano stopnjevanje zgodbe je tedaj doseglo enega svojih vrhov. Na samem začetku seje je predsednik Podobnik[os.] povsem rutinirano obvestil poslance, da bodo zaradi tehničnih napak in prekoračitve pooblastil glede sedežnega reda z delom pričeli kasneje. Nestrpno pričakovano sejo so prekinili, ker je nekdo sedel drugam? Nedolgo zatem se je razvedelo, da to drži, da je nekdo dejansko sedel drugam in da je to storil nalašč, saj se je odločil, da bo izstopil iz svoje poslanske skupine. V nadaljevanju seje je Podobnik[os.] poslance obvestil, da je prejel pismo s kratko, a jedrnato vsebino:ods.3.16.

Sporočam Vam, da z današnjim dnem, 8. 1. 1997, izstopam iz poslanske skupine Slovenskih krščanskih demokratov.
S spoštovanjem! Ciril Pucko[os.] blCit.3.7.1.

Prestop enega poslanca sicer še ni pomenil mostu, a brv je bila nedvomno položena, parlamentarna tehtnica se je prevesila na levo. Razprava o mandatarju, ki je sledila, je najbrž bila tudi zato bolj nabita s političnimi čustvi, težkimi besedami o demokraciji in inserti iz najsodobnejše zgodovine. Drnovšku[os.] so poslanci z desnice očitali samodrštvo, samooklicano voditeljstvo in politično shizofrenijo. Franc Zagožen[os.] se je skliceval na misel Draga Jančarja[os.]. Briljantni pisatelj, ki je nastopal tudi kot kontroverzni politični esejist, je namreč zapisal, kako je treba tistemu, ki izjavlja, da je edini primeren za predsednika vlade, onemogočiti priti v bližino vladne palače.[89] Lojze Peterle[os.] je pronicljivo analiziral Drnovškov[os.] politični stil in njegov odnos do parlamenta:ods.3.17.

Gospod kandidat je znan po tem, da ne reče: drži, bomo, dajmo, obljubim, ampak bom poskusil, si bom prizadeval, bom še pogledal, bom še proučil. Dobro je, da proučujemo, ampak ko se dogovorimo, dajmo izvajati. In če se dogovorjeno ne zgodi, potem pride do razlage: veste, Vlada je Vlada, parlament je pa parlament. V Vladi se razumemo, v parlamentu pa so, kakršni so. Zato iz tega pridemo do tega, čemur jaz rečem: teorija o dveh koalicijah, ena v Vladi, ena v parlamentu. Mi si ne želimo, da bi imeli še enkrat situacijo iz zadnje koalicije, ko je to res tako delovalo. V Vladi so bile številne zadeve sprejete, v parlamentu so padale, včasih ena za drugo, ne glede na to, da so bile v Vladi soglasno sprejete.[90] blCit.3.8.

Nekateri so mu očitali držo med osamosvojitvijo in se zapletli v verbalne spopade o zaslugarstvu in junaštvu. Poslanca Branka Tomažiča[os.] je tako zanimalo, kje je bil Drnovšek[os.] v času osamosvajanja, ko so ga novinarji iskali in javno govorili, da ga ne morejo najti. Nemudoma mu je repliciral poslanec Rudi Moge[os.]. Podučil ga je, naj si le prebere Drnovškovo[os.] knjigo Moja resnica, in ga zajedljivo vprašal, kje pa je bil on med osamosvojitvijo. Nadaljevanje kratke replične razprave se je precej oddaljilo od predmeta, a predstavlja plastično ilustracijo verbalnega spopada v parlamentu z nevsiljivo pomirjujočo vlogo predsedujočega:ods.3.18.

PREDSEDNIK JANEZ PODOBNIK[os.]

Predlagam, da vendarle prekinemo z replikami in nadaljujemo z razpravo. Gospod Tomažič.

govor.3.1.

BRANKO TOMAŽIČ[os.]:

Gospod Moge, tudi jaz ne vem, kje ste vi bili. O meni pa piše v knjigi, da sem prvi postavljal blokado proti neprijateljskim tankom v Vrhpolju pri Vipavi. Če ne veste tega, preberite zgodovino.

govor.3.2.

PREDSEDNIK JANEZ PODOBNIK[os.]:

Gospod Moge ima repliko.

govor.3.3.

RUDOLF MOGE[os.]:

Spoštovani kolega! Jaz za vas dobro vem. Ampak če ne veste vi, kje sem jaz bil, jaz sem bil pa za talca v Pekrah in sem dobil srebrni znak Pekre.

govor.3.4.

PREDSEDNIK JANEZ PODOBNIK[os.]:

Hvala. Čestitam obema. ...(Smeh in ploskanje.)...[91]

govor.3.5.

Med bolj stvarnimi kritiki je bil poslanec Janez Janša[os.], ki je Drnovšku[os.] očital njegovo pregovorno tehnicistično držo; občutek, da je človek le proračunska postavka. V programu je pogrešal zlasti Humanizem in Slovenijo. Odgovoril mu je pisatelj Partljič[os.]. V svojem hudomušno-razumevajočem slogu je Janši[os.] celo pritrdil, češ da ima morda prav, da manjka humanizem, da smo številke in dalje. Ampak sam sem bil socialistični učitelj in sem se norčeval v razredu, ko smo govorili o človeku z veliko začetnico ali pa socialističnem humanizmu. Najbolj me je strah, kadar politiki govorijo o človeku z veliko začetnico, s humanizmom in s takimi stvarmi. [92] ods.3.19.

Parlamentarna debata o Drnovšku[os.], LDS[or.]-u in njih vladavini je dala veliko, opozorila na precej vprašanj in vidikov dojemanja, s čimer je izpolnila svoj namen. Izida glasovanja ni spremenila, a to tudi ni bil njen smisel. Drnovšek[os.] je dobil pričakovanih 46 glasov.[93] ods.3.20.

Predsednik vlade je bil izvoljen, toda vlade še ni imel. Sledil je drugi krog – potrjevanje liste ministrov. Mostu še ni bilo na obzorju, stala je le brv. Drnovšek[os.] je zato konec januarja parlamentu predlagal vlado minimalne večine, ki bi jo podpiralo 46 poslancev. In na istem kraju se je vnovič odvrtela sila podobna debata kakor mesec prej, le da je prestopnik Ciril Pucko[os.] dobil v njej odmevno vlogo. Njegov nekdanji šef Miroslav Mozetič[os.] ga je celo pozval, da v interesu Slovenije odloži svoj mandat in poslansko mesto vrne SKD, saj da je podpora Drnovšku[os.] sicer volilna prevara, nič kaj dosti drugačna od Miloševićevih[os.] volilnih prevar v Srbiji. Še bolj oster in piker je bil Ivo Hvalica[os.], saj je predlagani listi očital pomanjkanje legitimnosti in sklenil, da vlado sestavlja ZSMS-jevski liberalizem in prebarvani komunizem, ki ima za pušeljc Jelinčičev proticerkveni nacionalizem. Vse skupaj pa veže en sam cement, to je puckizem. ods.3.21.

Pri poslanskih kolegih je požel smeh, pri predsedniku Podobniku[os.] pa opozorilo, naj ne žali poslancev. A Hvalica[os.] se ni dal. Pojasnil je, da uvaja nov termin za izdajo in prevaro, recimo v arabščini imamo ta termin. Iskal sem ga v drugih jezikih, pa ga ni. Torej skupek teh dveh pojmov. To je moj doprinos k mogoče bodočemu slovarju slovenskega jezika.[94] ods.3.22.

Še isti večer, 6. februarja 1997, so poslanci glasovali o Drnovškovem[os.] predlogu. Rezultat? 46. glasu ni bilo od nikoder, izid je bil znova 45:45. Za hip se je zazdelo, da je parlament tri mesece od volitev tekel v prazno. ods.3.23.

Toda samo kronološko dejstvo ni ravno najbolj povedno, datumi sami zase le redko skrivajo sporočilo. V treh mesecih od volitev se je navkljub pat poziciji parlament konstituiral, celo z veliko večino izvolil predsednika, opravil dolge, mestoma pikre in oddaljene, a v svoji celovitosti problemske razprave in izvolil predsednika vlade. Državni zbor je opravljal svojo zamišljeno poslanstvo. Razumljivo je, da je to pač terjalo čas, česar se je sprva poslanec, nato pa premier Drnovšek[os.] nedvomno zavedal. Iskanje dogovora, gradnja mostu se je nadaljevala … in manj kot mesec po porazu prve liste ministrov je Drnovšek[os.] parlamentu predložil drugo, precej drugačno; takšno, kakršna se je kazala po izvolitvi Janeza Podobnika[os.] – listo velike koalicije med LDS[or.] in SLS[or.], kateri se je pridružil še DeSUS[or.].ods.3.24.

Pot h končnemu izhodu iz sicer povsem normalne zagate za obe največji stranki ni bila lahka, toda kakor je poudaril Drnovšek[os.] ob predstavitvi svojega predloga:ods.3.25.

Moja ocena je bila vedno in tudi sedaj, da razlike med Slovenci niso takšne, da razlike med strankami niso takšne, da bi jih lahko za vedno zavezali v dva bloka, ki si a priori med seboj nasprotujeta. Obstaja precej programskih sličnosti, precej sorodnih prizadevanj med različnimi strankami in da stranke lahko te svoje cilje, svoja prizadevanja tudi v interesu državljanov, ki jih zastopajo, uresničujejo na različne načine, v različnih povezavah, ne samo v eni povezavi, ki se bo konfrontirala z neko drugo povezavo. To je drugačen tip demokracije, parlamentarne demokracije.[95] blCit.3.9.

Premier se je torej zavzel za drugačen tip parlamentarne demokracije, drugačen v njenem tedaj aktualnem slovenskem pojmovanju, ki je bilo izrazito idejno razdeljeno. Zavzel se je za politiko preseganja uveljavljenih delitev. Na most, ki mu ga je uspelo zgraditi z SLS[or.], je bil lahko upravičeno ponosen, a s tem – s sklenitvijo koalicije – je bil storjen šele prvi korak. Pred koalicijo so bila štiri potencialna leta sodelovanja, štiri leta nenehnega vsakodnevnega mostograditeljstva. Vprašanje, ali bo partnerstvo različnih zdržalo, je že tedaj bilo povsem na mestu. Janez Janša[os.] ga je spretno formuliral v vseprisotno metaforo z mostovi:ods.3.26.

Sicer pa, če stvar poenostavimo, ali bi vi zaupali arhitektu, ki ukaže porušiti dva solidna mosta zato, da začne graditi novega, in to na mestu, kjer je reka najširša. Zagotovo ne. Nihče razumen takšnega arhitekta ne bi zaposlil. Takega arhitekta bi bila vesela le gradbena mafija, ki bi na tak način prišla do posla.[96] blCit.3.10.

Za Drnovškovo[os.] listo je glasovalo 52 poslancev. Vlada je bila potrjena, parlament je prebrodil, številni poslanci bi najbrž rekli premostil blokado, v kateri se je znašel po volitvah.[97] Dolgo ni ostalo pozabljeno, da je pat pozicijo pravzaprav presekal poslanec Pucko[os.]. Nekateri so mu pripisovali državotvorno držo, drugi so ga obrekovali z izdajalcem. Pucko[os.] je bil na naslednjih volitvah vnovič izvoljen v parlament, nato pa je izstopil iz politike.[98] ods.3.27.

* * *

Koalicija, ki se je po napornih mesecih končno oblikovala, je bila kljub majhnemu številu partneric sila raznorodna. Že takrat, ob njenem začetku, so komentatorji ugotavljali, da gre pri LDS[or.] in SLS[or.] za zvezo dveh idejno in socialno popolnoma različnih strank, ki bosta skupaj le stežka učinkovito vladali. Parlamentarna praksa drugega mandata je tej tezi v precejšnji meri pritrjevala. Razmere v državnem zboru so bile velikokrat zmedene, zdelo se je, da je SLS[or.] bolj opozicijska kot koalicijska stranka. Povrhu pa tudi opozicija ni usklajeno napadala in nadzirala vlade, saj je bila – ravno tako na idejni ravni – sama razdeljena. SDS[or.] in SKD[or.] sta bili bliže SLS[or.], ZLSD[or.] pa Liberalni demokraciji[or.]. Razpad koalicije se je pogosto zdel neizbežen … ods.3.28.

Prvo odmevnejše znotrajkoalicijsko razhajanje je sledilo kmalu po izvolitvi vlade, junija 1997. Parlament je moral udejanjiti obljubo iz t. i. španskega kompromisa – zavezo vlade, ki jo dala v procesu pristopanja k EU in je predvidevala spremembo 68. člena ustave, po katerem tujci v Sloveniji niso mogli pridobiti lastninske pravice na nepremičninah. SLS[or.], ki se je sama deklarirala za najvišjo branilko slovenskega nacionalnega interesa, na to ni bila pripravljena oz. je v zameno za glasovanje zahtevala dodatne koalicijske koncesije. Največja vladna stranka z Drnovškom[os.] na čelu se je spet znašla v zagatni situaciji, morala bi privoliti v sicer običajno politično trgovino. Cena bi bila visoka, a dobitek – nemoteno nadaljevanje pristopnega procesa – se je zdel nujen. Toda temu navkljub dopolnjevanja koalicijske pogodbe ni bilo. Pot do spremembe ustave, ki jo je ubrala LDS[or.], je bila naposled drugačna in veliko širša. Presegla je koalicijsko sporazumevanje in postala predmet celotnega parlamenta. ods.3.29.

Zaželeni cilj (EU) je namreč bil tedaj unisono sprejet pri skoraj vseh parlamentarnih strankah, članstvo Slovenije v bruseljski asociaciji ni bilo za nikogar vprašljivo, le pot in strategija sta burila kritične odzive. Drnovšek[os.] se je z LDS[or.] zato odločil za iskanje širšega konsenza, obrnil se je na opozicijo s ponudbo za sklenitev širokega sporazuma o zunanjepolitični strategiji države. Učinek ni izostal, kritična opozicija je roko sprejela in parlament kot osrednje torišče političnih stališč je skoraj soglasno, v prav državotvorni maniri, spremenil ustavo. 85 poslancev je glasovalo za, le eden je bil proti. [99] ods.3.30.

Ostra dvopolnost parlamenta, ki je bila tisto poletje leta 1997 presežena, se je kljub koaliciji med LDS[or.] in SLS[or.] ohranjala še naprej, vse do konca mandata. Najbolj izrazita je bila ob razpravah o idejnih vprašanjih. Ko je konec leta 1997 parlament razpravljal o predlogu resolucije o protipravnem delovanju komunističnega totalitarnega režima, ki sta ga pripravila opozicijska poslanca Lojze Peterle[os.] in Janez Janša[os.], je v razpravni dvorani mestoma vrelo, mestoma se krohotalo … V vsakem primeru je bila volivcem posredovana nepomirljiva podoba političnih akterjev. Sama resolucija je sicer izhajala iz obče sprejemljivih civilizacijskih načel,ods.3.31.

da noben narod, nobena družba ali država ne more preživeti ali stabilno in zdravo živeti, če se odpove spoštovanju človekovega dostojanstva, temeljnim moralnim načelom, kulturno-civilizacijskim standardom demokratičnosti in pravnosti. Lojze Peterle[os.] blCit.3.11.1.

A je bila po mnenju njenih nasprotnikov vsiljen revizionistični dokument. Ti so se utemeljeno spraševali, čemu debata o preteklosti, čemu ravno tedaj in čemu se naj sploh parlament o tem opredeljuje, predlagatelji pa so prav tako utemeljeno odgovarjali, da je razloge že leta 1994 zapisal pisatelj Drago Jančar[os.]:ods.3.32.

Skratka, /…/ ko smo se spraševali, zakaj do te razprave ni prišlo že doslej, in ko smo si postavljali vprašanja v zvezi s preteklostjo, boljših odgovorov in bolj strnjenih odgovorov, kot jih bom zdaj navedel v citatu slovenskega pisatelja mednarodnega slovesa Draga Jančarja[os.], nismo našli. V svojem eseju, ki je izšel septembra leta 1994 v Novi reviji, je zapisal naslednje: "Na ruševinah idej, ki so opustošile to stoletje, med očrnelimi tramovi pogorelih totalnih ideologij stojijo glasniki novega časa in vpijejo: Pozabimo na preteklost, ukvarjajmo se s prihodnostjo! Pri tem pa mislijo na svojo sedanjost, ki jo naglo spravljajo v svoj funkcionalni, pragmatični in prihvatizacijski red. Čimprej proč z motečo preteklostjo, zdaj je nov čas. Tako govorijo oni, ki so se pripravljeni novemu času odpreti s starimi idejami v glavi. In tem je treba reči, ni nov čas, to je isti človeški čas, ki ga živimo, odkar vemo za Homerja in Sveto pismo. Nobeno preseganje ideoloških debat, nobena sprava ne pomeni pravice ali celo zahteve do pozabe zločinov in terorja totalnih sistemov. Tu nobene intelektualne zvijače ne pomagajo. Še najmanj pa zavijanje z očmi, češ mislimo na prihodnost. Povej mi, kaj misliš o preteklosti, in povedal ti bom, kako gledaš na prihodnost in na sedanjost." Tako Drago Jančar[os.] v eseju, ki je zelo aktualen ali danes še bolj aktualen kot leta 1994.[100] Janez Janša[os.] blCit.3.12.1.

Jančarjevi[os.] iztočnici navkljub je parlament v naslednjih dneh postregel s številnimi intelektualnimi zvijačami in povzročal zavijanje z očmi. Poslanci so denimo hiteli na izviren način dokazovati, da je na Slovenskem obstajal trdoživ in uvožen komunizem:ods.3.33.

Slovenija torej ni bila satelit Sovjetske zveze, pa vendar ima Slovenija Dedka Mraza; iz Sibirije je prišel, tega nismo dobili, vam zagotavljam, ne iz Italije, ne iz Avstrije, ne iz Madžarske in niti ne iz Hrvaške – iz Sibirije! Sibirija je pa vendar bila v Sovjetski zvezi, razen če negirate to geografsko danost. Ampak po drugi strani je tu še nekaj zanimivega. Kateri komunizem je pa bil bolj trdoživ? Torej, mi smo bili v jugoslovanski federaciji, torej smo bili podvrženi srbskemu komunizmu; toda srbski komunizem je preživel ruskega, sedaj je vendar hujši, ta je bolj trd! Ta traja in ta bo še trajal. /…/ Torej kakšna razlika je vendar med srbskim in ruskim komunizmom, če že hočete trditi, da nismo bili v sovjetski sferi. Torej jaz trdim in bom sedaj poskušal na zelo preprostem primeru dokazati, da je bil srbski komunizem hujši in da je hujši od sovjetskega. /…/ Jaz nisem še slišal, da bi v Pragi plesali za časa sovjetskega imperija kazačok na cesti, med tem, ko se je v Ljubljani plesalo srbsko kolo. Gospod Potrč[os.] je plesal na neki ploščadi, obstaja fotografija, srbsko kolo, ne polko, srbsko kolo, to je nedvoumno, dokumenti obstajajo! Dnevnik ima eno rubriko Slika ne laže, naj bi tudi nekatere slike iz preteklega časa objavili in bi videli. Srbsko kolo! Kakšna polka! Ivo Hvalica[os.] blCit.3.13.1.

V svoje govore so vpletali takrat aktualne predsedniške volitve in niso skoparili z žalitvami, ostrimi napadi in še bolj bliskovitimi obrambami. Poslanec Jelinčič[os.] je tako pribil, da je bil eden od predsedniških kandidatov domobranski kandidat, /…/, ki ste ga privlekli iz ene ropotarnice zgodovine na pol mumificiranega.[101] ods.3.34.

Razprava se je v nekaj dneh precej oddaljila od temeljnega vprašanja, javnost se je ob njej prej ali slej zabavala, četudi je (kljub zahtevi opozicije) ni mogla spremljati v živem televizijskem prenosu. Slovenska parlamentarna praksa je bila obogatena z novimi prvinami, ki sicer niso nič neobičajnega. Med bolj nenavadne proceduralne intermezze tistih dni pa je gotovo sodil izločitveni zahtevek Iva Hvalice[os.], ki ga navajam v celoti:ods.3.35.

IVO HVALICA[os.]:

Hvala lepa. Gospod predsednik. Moj proceduralni predlog bo nenavaden, vendar bi rad razčistil eno zadevo. Prej bom pravzaprav postavil neko proceduralno vprašanje. Danes je Mag objavil fotografijo na straneh 40 in 41 – fotografijo slovenskih revolucionarjev in nekaterih generalov jugoslovanske armade. Tu na srčni strani portreta Josipa Broza[os.] štrli ena glava in bolj ko gledam, vidim to portret oziroma sliko gospoda Baškoviča. Sprašujem, če je to on. Ker če je to on, potem bi morali danes začeti, bi rekel, s tem, da bi se on izločil. Jaz sprašujem zgolj. Ampak, vsem kolegom, ki sem kazal, so mi rekli, to je gospod Baškovič. (Nemir v dvorani.) Torej, jaz sprašujem. Ne ne, to je zelo važno. Gospod predsednik, prosim, danes je že tretjič.

govor.3.6.

PREDSEDNIK JANEZ PODOBNIK[os.]:

Kaj predlagate, gospod Hvalica[os.]?

govor.3.7.

IVO HVALICA[os.]:

Da kaznujete gospoda Jakiča[os.]. (Nemir v dvorani.)

govor.3.8.

PREDSEDNIK JANEZ PODOBNIK[os.]:

Kolegice in kolegi, predlagam, da mirno nadaljujemo z razpravo.

govor.3.9.

IVO HVALICA[os.]:

Gospod predsednik, najprej, ali ste slišali kaj je rekel gospod Jakič[os.]? Nekaj je rekel zdaj.

govor.3.10.

PREDSEDNIK JANEZ PODOBNIK[os.]:

Ne, nisem ga slišal.

govor.3.11.

IVO HVALICA[os.]:

Je rekel, poln "kufer" vas imam in je dvignil roke. On naj demonstrira to primitivno liberalnost v nekem pubu ali ne vem kje, ne pa tu v državnem zboru. Torej, najprej prosim, da kaznujete gospoda Jakiča. Zdaj pa prosim in se opravičujem v naprej. Gospod Baškovič[os.], če je to vaš dvojnik, potem se vnaprej opravičujem. Ampak, vsi kolegi so mi zatrjevali, da ste to vi. Ali vam lahko pokažem?

govor.3.12.

PREDSEDNIK JANEZ PODOBNIK[os.]:

Gospod Hvalica[os.].

govor.3.13.

MILAN BAŠKOVIČ[os.]:

To je gospod Krivic Vladimir[os.], pokojni sicer.

govor.3.14.

IVO HVALICA[os.]:

Res? So vsi rekli, da ste vi.

govor.3.15.

MILAN BAŠKOVIČ[os.]:

Mogoče mi je malo podoben. ...(Smeh.)... To je dvajset let staro.

govor.3.16.

IVO HVALICA[os.]:

Ne, sedemnajst, sedemnajst. (Vmes gospod Baškovič[os.]: Bi bil pa zelo počaščen, če bi bil...)

govor.3.17.

PREDSEDNIK JANEZ PODOBNIK[os.]:

Kakšen proceduralni predlog imate?

govor.3.18.

IVO HVALICA[os.]:

Izjavo, ki jo je dal gospod Baškovič, zdaj je ob tej priliki tu, bom drugič povedal. (Nemir v dvorani.)[102]

govor.3.19.

Tako resolucija kot predlog zakona o odpravi posledic komunističnega totalitarnega režima, ki je bil vložen skupaj z njo, nista bila sprejeta.[103] ods.3.36.

* * *

Majava koalicija med LDS[or.] in SLS[or.] je vsem svojim krizam navkljub (in teh, zlasti kadrovskih, ni manjkalo) zdržala vse do predvečera konca svojega mandata. Parlament je medtem vseskozi opravljal svoje vidno in nevidno poslanstvo, v okviru katerega je zmogel tudi velike reformne projekte. Tako je po številnih usklajevanjih konec leta 1999 sprejel celovito pokojninsko reformo. V vnovič precej ostri debati so nekateri poslanci preroško opozarjali na bodoče sistemske probleme pokojninske blagajne. Toda le nedolgo po sprejemu velike reforme, na milenijsko pomlad leta 2000, ko je do volitev manjkalo zgolj dobrega pol leta, so se koalicijsko-opozicijska razmerja v parlamentu razletela v prafaktorje. Sorodni stranki SLS[or.] in SKD[or.] sta se po številnih napornih sestankovanjih z vzponi in padci takrat le uspeli dogovoriti o združitvi v eno stranko, ki ne bi bila del koalicije.[104] Padec padajoče vlade je bil pred vrati. Drnovšek[os.] ni čakal na razplet; partnerje je prehitel in sam predlagal zamenjavo ministrov SLS[or.] z novimi. Na glasovanje je vezal zaupnico, ki 8. aprila 2000 ni bila izglasovana. Parlament je stal na razpotju; ena smer so bile predčasne volitve, druga iskanje novega mandatarja za kratek čas. LDS[or.] in ZLSD[or.] sta se ogrevali za prvo alternativo, stranki desnice za drugo.ods.3.37.

SLS + SKD[or.], po združitvi največja parlamentarna stranka, je kmalu po Drnovškovem[os.] padcu predlagala kandidata za predsednika vlade. V javnosti je brž zaokrožilo ime pretežno neznanega bančnega strokovnjaka iz tujine Andreja Bajuka[os.], tistega gospoda, ki je bil ob začetku drugega mandata kandidat za finančnega ministra, z njegovim imenom pa se je opletalo vsevprek. Bajuk[os.] je nastopal z ugledno in umirjeno držo, a podpore pri poslancih ni žel. Tako del javnosti kot nekateri poslanci so mu očitali predvsem nepoznavanje slovenskih razmer, saj je prihajal iz tujine. Zmago Jelinčič[os.] je dejal, da je njegov program sicer dober,ods.3.38.

ampak, konec koncev, tudi pralni stroj Gorenje ima dober program, pa ga zato ne bom volil. Še enkrat pravim, prepričan sem, da imamo dovolj pametnih ljudi v Sloveniji, ki bi lahko prevzeli kandidaturo mandatarstva, in mislim, da bi marsikdo od teh kandidatov podporo v državnem zboru tudi dobil. Izbor tujca, ki bi vodil Slovenijo, medtem ko je vse življenje preživel zunaj, daleč stran, celo daleč stran od Evrope, mislim, da je neprimerno. /…/ Zato na koncu eno samo vprašanje gospodu kandidatu: ali je letos, 30. marca, oddal davčno napoved v Republiki Sloveniji? Hvala.[105] blCit.3.14.

Dve glasovanji zapored Bajuku[os.] nista zagotovili potrebnih 46 glasov, zato so bila pričakovanja predčasnih volitev vse bolj aktualna. Toda ob tretjem glasovanju, 3. maja 2000, se je krhko razmerje prevesilo na drugo stran. Andrej Bajuk[os.] je s 46. glasovi postal tretji predsednik (pete) slovenske vlade. ods.3.39.

Tistega maja je glede na ustavni postopek imenovanja vlade Bajuk[os.] pravzaprav postal ministrski predsednik brez svojih ministrov, o vladi je moral šele odločiti državni zbor. Četudi se je zdelo, da ima Bajuk[os.] 46. glas (ne nazadnje ga je 3. maja dobil), je ob glasovanju o vladi ta nenadoma izginil in tako je vnovič prišlo do že večkrat videne situacije drugega sklica. 45 poslancev je podprlo Bajukov[os.] predlog ministrov, 45 jih je bilo proti.[106] Pat pozicija je bila spet obujena, zakulisne zgodbe, polne fantazij in političnih stereotipov, so spet zaokrožile. Kdo je bil 46. glas, ki je izginil, koliko je glas stal ... Toda razmere so se kmalu razčistile; parlament je namreč po glasovanju spremenil poslovnik in poprej tajno glasovanje o vladi je postalo javno. Na naslednjem glasovanju o vladi 7. junija so tako vsi pričakovali in naposled dočakali razkritje. Dve poslanki levice sta pojasnili, da bosta podprli Bajukovo[os.] vlado, ki je potem končno prejela potrebnih 46 glasov. Ena od poslank, Eda Okretič Salmič[os.], je v obrazložitvi svojega glasu odstrla glasovalno zakulisje parlamenta in pojasnila, da se je v preteklih dneh stalno ugotavljalo, kako je glasovala, čeprav so bile volitve tajne in ni nihče razen mene vedel, kako sem dejansko glasovala. Zaradi tega sem bila deležna mnogo prepričevanj, kako moram v bodoče glasovati, drznih napotkov, pa celo groženj, kaj se lahko zgodi, če bom drugače glasovala, kot želi posamezna politična opcija. Takšno prakso je ostro zavrnila, saj je po njenem mnenju instiut tajnega glasovanja dejanje, pri katerem se poslanec sam odloči, kako bo glasoval, na osnovi svojega prepričanja, vesti in argumentov, ki so mi bili predstavljeni, nikakor pa ne na osnovi slepih ukazov in pritiskov strankarskih veljakov, ki jih vodi le gola sla po oblasti.[107] ods.3.40.

* * *

Novi parlamentarni koaliciji ni bila usojena dolga življenjska doba, saj se je drugi mandat zaključeval prej kot v naslednjega pol leta. Poleg tega je sama že po dobrem mesecu zabredla v resno politično krizo. Partnerice so se razšle pri vprašanju, ki jih je poprej povezovalo – pri vprašanju spremembe volilnega sistema. Problematika predrugačenja takrat aktualnega in po mnenju mnogih nedomišljenega volilnega sistema sicer nikakor ni bila nova, s spreminjajočo dinamiko je trajala že štiri leta, vse od konca prvega mandata. SDS[or.] se je vseskozi zavzemala za uvedbo večinskega sistema, ki je konec leta 1996 tudi dobil največjo podporo na prvem postosamosvojitvenem referendumu. Ta sicer ni bila več kot 50-odstotna, zato je sprva obveljala odločitev volilne komisije o ničnosti referenduma. Toda SDS[or.] je tako odločitev spodbijala na ustavnem sodišču, ki je oktobra 1998 odločilo, da je na referendumu vendarle bil izglasovan predlog večinskega sistema. Državni zbor ga je zato moral bodisi uveljaviti bodisi s spremembo ustave ustavnopravno ustrezno sprejeti drugačno določitev. Stranka Janeza Janše[os.] si je odtlej vneto prizadevala doseči večinski sistem; odločitev ustavnega sodišča je postala njen osrednji politični instrument.[108] Razprava o volilnem sistemu je postala prvovrstna politična tema, ki se je velikokrat pregrela. Stališča strank so se spreminjala, notranje struje so vlekle vsaka na svojo stran … a potrebne ustavne večine, ki bi zadostila ustavi, ni mogel zbrati nihče. Parlament je o uvedbi večinskega sistema nazadnje odločal med glasovanjem o kandidatu za premierja Bajuku[os.]; tedaj že četrtič. Predlog so podprli le poslanci takrat nastajajoče desne koalicije.[109] Poti iz volilnega labirinta ni bilo na obzorju… ods.3.41.

V taki situaciji je Bajukova[os.] vlada 13. julija 2000 sprejela sklep, da država nima veljavnega volilnega sistema. Ostro in jasno stališče, s katerim je pravzaprav tik pred volitvami nagovorila parlament, da naj ukrepa. Predsednik koalicijske SLS + SKD[or.] Franc Zagožen[os.] s tako potezo ni soglašal in jo je to razumel kot pritisk. Ocenil je, da skuša SDS[or.] povzročiti ustavno krizo. Njegova stranka se je zato odločila napraviti konec že dolgo blokirani volilno-sistemski razpravi. Pridružila se je opozicijskim LDS[or.], ZLSD[or.] in DeSUS[or.] in dosegla ustavno uveljavitev nekoliko spremenjenega proporcionalnega volilnega sistema. V vladi in stranki SDS[or.] je zavrelo, ravno tako tudi v SLS + SKD[or.]. Oba podpredsednika, premier Bajuk[os.] in zunanji minister Peterle[os.], sta jo zapustila, a ostala na funkcijah v vladi. Skupaj sta takoj začela postopek ustanavljanja nove krščansko-demokratske stranke z imenom Nova Slovenija (NSi)[or.], ki je že nastopila na naslednjih volitvah. Od poletja naprej je tako bil položaj v koaliciji nejasen, vlada ni dajala videza usklajene ekipe. Toda kmalu so se začele parlamentarne počitnice, takoj po njih pa volilna kampanja ob novih, tretjih državnozborskih volitvah. Predsednik Kučan[os.] jih je razpisal za 15. oktober.[110] ods.3.42.

* * *

Visoka storilnost parlamenta ni bila le značilnost prvega, marveč tudi drugega sklica. Poslanci so na leto sprejeli več kot 300 najrazličnejših parlamentarnih aktov, v štirih letih so se sestali na kar 76 sejah in obdelali skupno 1.376 točk dnevnega reda. Poleg tega so na vlado naslovili 1.586 vprašanj in pobud, obravnavali pet interpelacij, ustanovili pet preiskovalnih komisij in bili dejavni v mednarodnem okolju.[111] Znova impresivna statistika, ki znova opozarja na pretekle (z)možnosti slovenskega parlamenta. Državnozborske dvorane niso bile le torišče političnih bojev in iskrivih debat na relaciji vladna koalicija–opozicija, ki so polnile stolpce dnevnega časopisja, v njih je – kot v prvem mandatu – še naprej tekel zakonodajni proces izgrajevanja države. ods.3.43.

Opombe:

[78] Delo. 7. 9. 1996 [bibl].

[79] Vladimir Vodušek: Zadnji teden ogorčen boj za neopredeljene volivce. V: Delo. 24. 10. 1996 [bibl].

[80] Marko Milosavljevič: Bo Artur požrl spremembe?. V: Delo: Sobotna priloga. 2. 11. 1996 [bibl].

[81] Blaž Zgaga: Povprečni kandidat je star pod 46 let in ima višjo šolo. V: Delo. 5. 11. 1996 [bibl].

[82] Poročilo o delu Državnega zbora v mandatnem obdobju 1996–2000. Ljubljana 2000, str. 15 [bibl].

[83] Dobesedni zapis 1. seje II. mandata DZ z dne 28. 11. 1996. Dostopno na: Državni zbor RS. 28. 11. 1996, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=03BB15FE2100A010C12564650044DB7F, (11. 6. 2014) [bibl].

[84] Dobesedni zapis 1. seje II. mandata DZ z dne 28. 11. 1996. Dostopno na: Državni zbor RS. 28. 11. 1996, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=03BB15FE2100A010C12564650044DB7F, (11. 6. 2014) [bibl].

[85] Dobesedni zapis 1. seje II. mandata DZ z dne 2. 12. 1996. Dostopno na: Državni zbor RS. 2. 12. 1996, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=EFEE4318F264923CC125646500451CDF, (11. 6. 2014) [bibl].

[86] Dobesedni zapis 1. seje II. mandata DZ z dne 3. 12. 1996. Dostopno na: Državni zbor RS. 3. 12. 1996, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=A9B17271D49BF53DC1256465004581C1, (11. 6. 2014) [bibl].

[87] Dobesedni zapis 1. seje II. mandata DZ z dne 3. 12. 1996. Dostopno na: Državni zbor RS. 3. 12. 1996, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=A9B17271D49BF53DC1256465004581C1, (11. 6. 2014) [bibl].

[88] Dobesedni zapis 1. izredne seje II. mandata DZ z dne 8. 1. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 8. 1. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=3FC49BBF7D570BF9C12564650042E992, (11. 6. 2014) [bibl].

[89] Dobesedni zapis 1. izredne seje II. mandata DZ z dne 9. 1. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 9. 1. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=43EBD4B02F455852C125646500435B3E, (11. 6. 2014) [bibl].

[90] Dobesedni zapis 1. izredne seje II. mandata DZ z dne 9. 1. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 9. 1. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=43EBD4B02F455852C125646500435B3E, (11. 6. 2014) [bibl].

[91] Dobesedni zapis 1. izredne seje II. mandata DZ z dne 9. 1. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 9. 1. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=43EBD4B02F455852C125646500435B3E, (11. 6. 2014) [bibl].

[92] Dobesedni zapis 1. izredne seje II. mandata DZ z dne 9. 1. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 9. 1. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=43EBD4B02F455852C125646500435B3E, (11. 6. 2014) [bibl].

[93] Dobesedni zapis 1. izredne seje II. mandata DZ z dne 16. 1. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 16. 1. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=2E6DB387037C82EAC12564650043FA31, (11. 6. 2014) [bibl].

[94] Dobesedni zapis 2. izredne seje II. mandata DZ z dne 6. 2. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 6. 2. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=44F1416856FE8B4AC125646500443F20, (16. 6. 2014) [bibl].

[95] Dobesedni zapis 3. izredne seje II. mandata DZ z dne 27. 2. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 27. 2. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=AB45C7774F00FBFDC12564650048E632, (11. 6. 2014) [bibl].

[96] Janša[os.] je v svojem govoru omenil tudi zanimiv detajl, ki je postal nadvse aktualen ob koncu mandata. Omenil je Andreja Bajuka[os.], gospoda, ki je bil skupni kandidat desnice za finančnega ministra in nič drugega, a se je tedaj kljub temu še naprej opletalo z njegovim imenom. Na vse poslušalce je zato Janša[os.] naslovil prošnjo, naj tega več ne počnejo. – Dobesedni zapis 3. izredne seje II. mandata DZ z dne 27. 2. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 27. 2. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=AB45C7774F00FBFDC12564650048E632, (11. 6. 2014) [bibl].

[97] Ko so bila vzpostavljena opozicijsko-koalicijska razmerja, je parlament izvolil tudi nove podpredsednike; to so postali Andrej Gerenčer[os.], Miroslav Luci[os.] in Eda Okretič Salmič[os.]. Pri tem je prišlo do zapleta, saj poslanka Hren-Vencljeva[os.] iz vrst opozicijske SKD[or.] ni želela odstopiti (mesto podpredsednika je pripadalo najmočnejši opozicijski stranki SDS[or.]), ampak jo je moral državni zbor razrešiti. − Dobesedni zapis 4. seje II. mandata DZ z dne 23. 4. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 23. 4. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=26EC891E91B39A4CC125649E00302D3C, (11. 6. 2014) [bibl].

[98] Mnogo let kasneje, januarja 2012, je še vedno stal za svojo odločitvijo, ki je pravzaprav omogočila oblikovanje zadnje zares široke vlade, presegajoče levo-desna razhajanja. – Samo Trtnik: Sintagma o novih ljudeh je bila zlorabljena. V: Večer. 19. 1. 2012 [bibl].

[99] Janko Prunk, Cirila Toplak, Marjeta Hočevar: Parlamentarna izkušnja Slovencev: 1848-2004. Ljubljana 2006, str. 292–294 [bibl].

[100] Dobesedni zapis 16. izredne seje II. mandata DZ z dne 3. 12. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 3. 12. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=570422333FDEF15FC1256567004C0A47, (11. 6. 2014) [bibl].

[101] Dobesedni zapis 16. izredne seje II. mandata DZ z dne 5. 12. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 5. 12. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=5986A1DB7B409C33C125656900501A04, (23. 6. 2014) [bibl].

[102] Dobesedni zapis 16. izredne seje II. mandata DZ z dne 10. 12. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 10. 12. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=2D99AFBAC5B16513C125656E0043658C, (28. 10. 2010) [bibl].

[103] Dobesedni zapis 16. izredne seje II. mandata DZ z dne 12. 12. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 12. 12. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=125E15C33C0926CCC125656F00405EF2, (28. 10. 2010) [bibl].

[104] Programsko sorodni stranki sta se o združevanju začeli intenzivneje pogovarjati že januarja 1999. Usklajevalni proces je bil zapleten, poln brezštevilnih sestankov na različnih ravneh, ki jim je javnost še komaj sledila. Dinamika s pričakovanji vred je precej nihala, v nekaterih trenutkih se je zdelo, da je združevanje povsem obstalo. Do poenotenj pri ključnih točkah je nato prišlo februarja 2000 in 15. aprila je nato nastala nova stranka, ki je imela s skupno 28 poslanci relativno parlamentarno večino. Stranki so najprej nadeli kratico SLS + SKD[or.], nato pa se je preimenovala v zgolj SLS[or.]. Njen prvi predsednik je postal Franc Zagožen[os.]. – Mateja Babič: Leta približevanja. V: Slovenski almanah 2001. Ljubljana 2000, str. 45 [bibl].

[105] Dobesedni zapis 47. izredne seje II. mandata DZ z dne 3. 5. 2000. Dostopno na: Državni zbor RS. 3. 5. 2000, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=BACAA28CFFDDFBB2C12568D900319408, (28. 10. 2010) [bibl].

[106] Dobesedni zapis 48. izredne seje II. mandata DZ z dne 23. 5. 2000. Dostopno na: Državni zbor RS. 23. 5. 2000, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=8C2080B74C185245C12568EB003F0E42, (28. 10. 2010) [bibl].

[107] Dobesedni zapis 50. izredne seje II. mandata DZ z dne 7. 6. 2000. Dostopno na: Državni zbor RS. 7. 6. 2000, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=AD894975C9F0ECC5C12568F9003A95BD, (28. 10. 2010) [bibl].

[108] Janko Prunk, Cirila Toplak, Marjeta Hočevar: Parlamentarna izkušnja Slovencev: 1848-2004. Ljubljana 2006, str. 280–284, 289–290, 300–301 [bibl].

[109] Janko Prunk, Cirila Toplak, Marjeta Hočevar: Parlamentarna izkušnja Slovencev: 1848-2004. Ljubljana 2006, str. 303–304, 313 [bibl].

[110] Slovenski almanah 2001. Ljubljana 2000, str. 55–56 [bibl];Janko Prunk, Cirila Toplak, Marjeta Hočevar: Parlamentarna izkušnja Slovencev: 1848-2004. Ljubljana 2006, str. 315–316 [bibl].

[111] Janko Prunk, Cirila Toplak, Marjeta Hočevar: Parlamentarna izkušnja Slovencev: 1848-2004. Ljubljana 2006, str. 35, 38, 47, 50, 69, 73–76 [bibl].

Tretje mandatno obdobje – v znamenju levice pog.4.

V nedeljo, 15. oktobra 2000, so v državi potekale tretje državnozborske volitve. Vnovič se je odvila predvolilna kampanja, komentatorji in poslanci so vrednotili drugi mandat, zvrstili so se nastopi v glavnem znanih strank in obrazov … Slovenski parlamentarno-zgodovinski proces je zlagoma in evolutivno tekel naprej. Volitve, ki so potekale na prelomu desetletja, stoletja in tisočletja, same po sebi niso predstavljale nobenega velikega mejnika, toda simbolično so zaznamovale vstopanje v novo dobo. Prvo desetletje po padcu berlinskega zidu, ki ga britanski zgodovinar in najboljši kronist 20. stoletja Timothy Garton Ash[os.] imenuje čas svobode, se je zaključevalo, pričenjalo se je novo desetletje brez imena; izmuzljiv čas nejasnega značaja.[112] Leto prej je bila uvedena skupna evropska valuta, zveza Nato se je razširila s prvimi tremi vzhodnoevropskimi državami, kar je dajalo poseben poudarek združevalnim procesom. Naslednje leto, 5. oktobra 2000, le deset dni pred slovenskimi volitvami, so v Beogradu strmoglavili še zadnjega jugoslovanskega samodržca, srbskega vožda Slobodana Miloševića[os.]. Tamkajšnji parlament so zasedli demonstranti. Vse to je mogoče videti kot historično cezuro neke epohe. Slovenija je bila del teh globalnih tokov, v tretjem državnozborskem mandatu se je tudi sama priključila Evropski uniji in zvezi Nato, s čimer je bil v državi simbolično (morda iluzorno) zaključen proces tranzicije. Tretji mandat je bil povrh vsega tudi zadnji mandat, ki ga je krojila velika Drnovškova[os.] LDS[or.], najmočnejša stranka od leta 1992 naprej. Volilni rezultat 15. oktobra 2000 je bil prej ali slej njen labodji spev.ods.4.1.

* * *

Večini strank, ki so tvorile nekajmesečno vladno koalicijo, se račun na volilno nedeljo ni izšel. SDS[or.] je osvojila 15,8 % glasov, kar ji je prineslo 14 sedežev. V primerjavi s prejšnjimi volitvami je dva izgubila, a to ni bil prav velik poraz v primerjavi z SLS + SKD[or.]. Zagožnova[os.] stranka je prejela le 9,53 % glasov ali 9 mandatov, 19 manj, kot je štiri leta prej znašal skupen uspeh še ločenih SLS[or.] in SKD[or.]. Novoustanovljena Bajukova[os.] NSi[or.] je po drugi strani bila volilno presenečenje, saj je dosegla 8,76 % volilne podpore in zasedla 8 poslanskih mest. Programsko in personalno se je usmerjala v politični prostor stranke SLS + SKD[or.] in ji posledično tudi odtegnila glasove. Njen nedvomni uspeh pa vendarle relativizira dejstvo, da je seštevek prejetih glasov združene SLS + SKD[or.] in NSi[or.] znašal bistveno manj kot leta 1996 seštevek glasov SLS[or.] in SKD[or.]. Vse tri navedene stranke so tako skupaj osvojile le 31 sedežev.[113] ods.4.2.

Politični prostor si je tisto nedeljo v veliki meri podredila stranka dovčerajšnjega mandatarja Drnovška[os.]. LDS[or.] je prejela ogromnih 36,21 % glasov volivcev, kar ji je prineslo 34 sedežev v parlamentu. To je bila zares pošastna zmaga, kakor so svareče opozarjali politični komentatorji.[114] Poleg nje je triumfirala tudi ZLSD[or.], ki je prejela precej več kot pred štirimi leti – 12,07 % glasov (11 mandatov). V parlament sta se prebili še SNS[or.] in DeSUS[or.], vsaka s štirimi poslanci, ob njiju pa tudi Stranka mladih Slovenije (SMS)[or.], novoustanovljeno in nepričakovano volilno presenečenje, ravno tako s štirimi poslanci. Manjšinska poslanca[or.] sta znova postala Roberto Battelli[os.] in Maria Pozsonec[os.].[115] ods.4.3.

* * *

Poslanci tretjega sklica so se na konstitutivni seji zbrali 27. oktobra 2000. Sejo je po ustaljenem protokolu sprva vodil najstarejši poslanec Jožef Bernik[os.], zbor je nagovoril predsednik države Milan Kučan[os.]. Njegove besede so zvenele preudarno in so opozarjale na prelomnost trenutka, na zaključevanje enega časa in začenjanje novega. Predsednik je ugotovil, da je državaods.4.4.

po skoraj 9-ih letih samostojnega življenja stabilna in demokratična. Za to so veliko dobrega storili tudi poslanke in poslanci prejšnjih sklicev. Temelji države, položeni s plebiscitom za samostojno Slovenijo, so trdni, cilji in smer razvoja države so jasni in trajno zavezujejo vse rodove upravljavcev slovenske države.blCit.4.1.

Hkrati je dodal, kako je utemeljeno pričakovati, da bo prav na vas, na poslance tega sklica, padla odgovornost, da odločite o umestitvi Slovenije v Evropsko unijo in s tem določite prihodnost Slovenije in slovenstva.[116] ods.4.5.

Na isti seji, a slaba dva tedna pozneje, so poslanci izvolili novo vodstvo. Četudi prihodnja koalicija še ni bila znana, presenečenj ni bilo. Potencialni naravni zaveznici LDS[or.] in ZLSD[or.] sta brez drugih koalicijskih partnerjev ne nazadnje obvladovali polovico parlamenta. Predsednik parlamenta je postal Borut Pahor[os.], predsednik ZLSD[or.]. Prejel je 63 glasov poslancev. Ravno tako nepolemično kot Pahorja[os.] so poslanci nato izvolili tudi vse podpredsednike parlamenta; funkcijo se prevzeli Miha Brejc[os.], Anton Delak[os.] in Irma Pavlinič Krebs[os.].[117] ods.4.6.

Kakor je bilo v navadi, je državnozborski predsednik takoj po izvolitvi nagovoril poslance, se jim zahvalil za podporo in hkrati opozoril na pomemben detajl, o katerem se tedaj ni veliko razpravljalo; na pomen politične kulture. Pojem se je vse bolj uveljavljal v političnem jeziku, zato se zdi važno, kako ga je razumel predsednik državnega zbora:ods.4.7.

Tukaj smo bili izvoljeni od ljudi na različnih strankarskih listah poslanke in poslanci, ki imamo o mnogih stvareh različna stališča. Ta se bodo seveda kresala v zelo zahtevnih parlamentarnih diskusijah. Prav je, da se te razlike pokažejo. Naša skupna dolžnost in odgovornost do države pa je, da poskušamo vsaj pri najpomembnejših strateških odločitvah države po svojih najboljših močeh omogočati tudi nacionalno soglasje. Naš interes je, da delamo za skupno dobro. Od tega vtisa, prepričanja pri ljudeh, od katerih smo bili izvoljeni, da delamo za skupno dobro, ne glede na razlike med nami, je odvisen v največji meri ugled tega visokega doma. Državni zbor se bo seveda ukvarjal predvsem in najbolj z zakonodajnim delom, toda, in to ni nepomembno, je bil in bo prostor najpomembnejših političnih debat v Sloveniji.[118] blCit.4.2.

Pahor[os.] je torej v sintagmi politična kultura videl vrednostno kategorijo; morda vrednoto, ki je pomenila zahtevno politično delo za skupno dobro, ne glede na razlike med nami. Podobno kot on so jo razumeli (in jo še razumejo) tudi številni komentatorji.ods.4.8.

Slab teden po konstituiranju se je državni zbor že sestal na prvi izredni seji, ki je bila namenjena razpravi in glasovanju o kandidatu za predsednika vlade. Tedaj je v tej vlogi pred poslance že četrtič stopil Janez Drnovšek[os.], pošastni zmagovalec. Večer pred sejo, 15. 11., je podpisal koalicijsko pogodbo štirih strank: Liberalne demokracije Slovenije[or.], Združene liste socialnih demokratov[or.], SLS+SKD Slovenske ljudske stranke[or.] in Demokratične stranke upokojencev Slovenije[or.]. Še prej pa je kot predsednik LDS[or.] podpisal sporazum o sodelovanju s Stranko mladih Slovenije[or.]. Sporazum je določal okvire sodelovanja v državnem zboru in ni bil sestavni del koalicijske pogodbe. SMS[or.] tako ni bila vladna stranka, a je vlado podpirala in z njo sodelovala v nekaterih programskih točkah.[119] ods.4.9.

Drnovšek[os.] se je v svojem predstavitvenem govoru, ki – kakor je sam poudaril – ni bil novum, ampak oris nadaljevanja začetega, ozrl tudi v najbližjo preteklost, v čas Bajukove[os.] vlade. Dejal je, da je do nje prišlo po daljšem obdobju politične stabilnosti.[120] Trditev se zdi nenavadna, četudi drži, da je bila Bajukova[os.] vlada zgolj desna in zato drugačna od predhodnic. Toda vprašanje je, ali je zares prekinila obdobje politične stabilnosti. V klasičnih parlamentarnih demokracijah najrazličnejše koalicijsko-opozicijske transformacije vseh vrst nikakor ne pomenijo politične nestabilnosti; nasprotno, tvorijo samoumevni del političnega življenja, ki je tudi predviden v temeljnih dokumentih države in parlamenta. Drnovškovo[os.] pojmovanje politične stabilnosti je zato bilo precej rigorozno, najbrž bi bil bolj na mestu izraz politična predvidljivost.[121] ods.4.10.

Glasovanje se je izteklo (skoraj) v skladu s pričakovanji in sklenjenimi političnimi dogovori. Drnovšek[os.] je prejel 61 glasov. Simptomatično za nadaljevanje mandata pošastne zmage pa je bilo tedaj dejstvo, da ni bilo razdeljenih vseh 90 glasovnic (ali zgolj kakšna manj), marveč le 67. Opozicijski SDS[or.] in NSi[or.] se mandatarske seje protestno sploh nista udeležili in s tem najavili svoje metode prihodnjega parlamentarnega boja med Davidom in Goljatom. Odločitev za t. i. obstrukcijo sta utemeljili s tem, da se parlamentarnim strankam ni uspelo dogovoriti o vodenju državnozborskih delovnih teles, s čimer je bilo – po njuno – opoziciji onemogočeno opravljanje nadzorne funkcije.[122] ods.4.11.

* * *

Šibkost opozicije, katere jedro sta sestavljali prav SDS[or.] in NSi[or.] (opozicijskega statusa tudi sami nista povsem priznavali Jelinčičevi[os.] SNS[or.] in stranki SMS[or.]), je v precejšnji meri označila tretji mandat in oblike parlamentarnega dela. Koalicije se je sčasoma oprijel vzdevek glasovalni valjar in v takih razmerah je opozicija seveda morala biti ostra, v nasprotnem bi postala le še del folklore. Tako je denimo do dogovora o sestavi delovnih teles prišlo po tem, ko so poslanci opozicije odstopili z vodilnih državnozborskih funkcij.[123] Stalnica mandata je postala obstrukcija, ki jo je opozicija uprizorila že na prvi izredni seji in je opozarjala na njeno nemoč. V celotnem mandatu je to metodo nestrinjanja izrabila kar 111-krat, največkrat ob najbolj odmevnih družbenih temah.[124] ods.4.12.

Med najbolj razvpite parlamentarne razprave tretjega mandata, ki so se končale z obstrukcijo, je sodila tista ob prvi obravnavi na videz tehnicističnega pravno-medicinskega akta – predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravljenju neplodnosti in postopkih umetne oploditve z biomedicinsko pomočjo, hitri postopek.[125] Zakon je predlagala LDS[or.] in ga podkrepila s številnimi argumenti; da naj področje zdravljenja neplodnosti ne bi bilo v celoti zadovoljivo urejeno; da se je družba spopadala s povečano neplodnostjo, ki je bila posledica modernega načina življenja, in da bi zato lahko umetno oploditev označili kot prepotrebno civilizacijsko pridobitev. Do tod je bil predlog z argumentacijo vred še splošno sprejemljiv, nadaljevanje pa je razburkalo ne le parlament, temveč tudi precej konservativno prebivalstvo. Predlagatelji so namreč v izjemnih primerih priznavali pravico do oplojevanja z biomedicinsko pomočjo tudi ženski, ki ima normalne reprodukcijske sposobnosti in lahko zanosi in rodi zdravega otroka po naravni poti, ne glede na to, ali je poročena, ali živi v zunajzakonski skupnosti, ali pa živi sama. Ta rešitev je še v dnevih pred razpravo sprožala številne žaljive odzive v javnosti, zato je predstavnica predlagateljev Cveta Zalokar Oražem[os.] prosila poslanske kolege in kolegice,ods.4.13.

da se v razpravi izognemo kakršnimkoli stigmatizacijam teh ljudi in tudi ostremu političnemu dialogu. Namen predlagateljev nikakor ni pretirana politizacija tega vprašanja, ali delitev zagovornikov oziroma nasprotnikov tega zakona na mračne, in na drugi strani, na napredne politične sile. Pač pa je naš izključni namen olajšati stisko prizadetih.[126] blCit.4.3.

Njena prošnja je bila uslišana le delno; opozicijski poslanci se niso mogli upreti najrazličnejšim primerjavam, ki so jim med razpravo rojile po glavi.ods.4.14.

Prvi je nastopil France Cukjati[os.]. Vprašljivost predloga je videl v štirih točkah:ods.4.15.

Prvič omogoča umetno oplojevanje tudi tam, kjer ni potrebno, samski plodni ženski. Drugič, da omogoča implantacijo, vnos, posvojitev tujih zarodkov v maternico. Tretjič, da otrokove pravice podreja pravicam, to je željam samske ženske oziroma moškega. In četrtič, predlog ne upošteva stališč medicinske in pravne stroke.blCit.4.4.

Svoje misli je nato razvil v ilustracijo, ki je še nekaj časa žela najrazličnejši, zlasti negativni javni odmev. Tako je dejal:ods.4.16.

Kakor bi bilo smešno, če bi invalidske vozičke dodeljevali zdravim ljudem, tako bi bilo nerazumljivo, če bi medicina umetno oplojevala zdrave plodne ženske. Opravičilo, da imajo nekatere samske ženske travme iz mladosti, nima teže. Če ima samska plodna ženska, ki si želi otroka, tako hud psihični odpor do moških, da je naraven potek oploditve neizvedljiv, potem taka pacientka potrebuje najprej psihiatrično ali psihoterapevtsko pomoč.[127] blCit.4.5.

Podobne napotke je zdravim ženskam, ki bi se odločile za umetno oploditev, dal tudi Pavel Rupar[os.]:ods.4.17.

Če si dve lezbijki želita oploditev in imeti otroka, recimo, da to akceptiram zelo pogojno. Kaj pa če si ga želita dva homoseksualca? Recimo, da pride v bolnico moški, ki je, ki bo trdil absolutno, trdil da je ženska. Prosim lepo, kako ga boste oplodili, a ima tak moški pravico do otroka ali ne, če trdi, da ima vse materinske nagibe, oprostite, to jaz vas sprašujem, jaz vem, da mora imeti maternico. Jaz vem, torej je tak moški predvsem potreben drugega zdravljenja. In ženske, ki si želijo tudi, tudi, in je seveda absolutno nemogoče, ali pa imate morda tako liberalen pristop, da boste znali oploditi tudi kakšnega .../nerazumljivo./ ...[128] blCit.4.6.

Po razpravi je celotna opozicija, ob SDS[or.] in NSi[or.] tudi SNS[or.] in SMS[or.], poleg nje pa tudi koalicijska SLS + SKD[or.], napovedala obstrukcijo. Zakon je bil temu navkljub s potrebno večino sprejet, a mu ni bila usojena dolga življenjska doba. Opozicijski poslanci so vložili zahtevo za razpis naknadnega zakonodajnega referenduma, ki je postajal vse močnejše opozicijsko orodje. Na referendumu, kjer se je močno angažirala tudi Cerkev, so volivci ob nizki udeležbi zakon prepričljivo zavrnili.[129] ods.4.18.

Vélika tema tretjega mandata, ki je postajala vse bolj vseprisotna, je bila debata o t. i. nacionalnem interesu v gospodarstvu. Porajala je množico vprašanj: Kaj sploh pomeni nacionalni interes? Predvideva krilatica večinsko domače lastništvo kapitala? Kaj je domače, kaj tuje? Kaj storiti z državnima bankama, kaj s paradnimi konji gospodarstva?[130] Kaj naj sploh stori država, zlasti ob vseh gospodarskih aferah? Veliko vprašanj in dilem, še več hude krvi … Ko je v javnost prišla vest, da si je menedžment v Elanu razdelil za več kot milijardo tolarjev nagrad, je poslanec Pukšič[os.] v parlamentu vzrojil, da je to samo pri nas možno, v totalnem cirkusu, v totalnem kaosu, kjer se krade, tak da … huje ko pes gre, pa to ni res.[131] ods.4.19.

Ob tej problematiki se je na novembrski seji parlamenta leta 2001 razvila iskriva in konceptualno močna razprava med prvim možem vlade in prvim možem opozicije. Janez Janša[os.] je v ta namen smotrno izkoristil institut poslanskega vprašanja predsedniku vlade. Janšo[os.] je v prvi vrsti zanimala vladna strategija privatizacije bank; Drnovška[os.] je tudi konkretno vprašal, ali se mu zdi dobro, da večinski lastniki Banke Koper postanejo italijanske banke in večinski lastniki Nove Kreditne banke Maribor avstrijske banke?[132] ods.4.20.

Premier je odgovarjal mirno kot zmeraj, argumentirano in precej splošno. Poudaril je, kako še ni sprejeta nobena odločitev in da je o natančni usodi bank še prezgodaj govoriti. Ob tem je nazorno ilustriral vso kompleksnost fraze nacionalni interes in načelno stališče vlade:ods.4.21.

Tisto, proti čemur smo večkrat nastopali, tudi v javnosti, pa je bila zgolj ideja ali percepcija, da bi naša podjetja, naši menedžerji iz gospodarskih, industrijskih, trgovskih podjetij privatizirali tudi banko. To bi bil najslabši način privatizacije bančništva po naši oceni. Zato, ker so to podjetja, ki so praviloma komitenti banke. V prejšnjem sistemu smo imeli tovrstno prepletanje funkcij, po eni strani kreditojemalcev bank, po drugi strani upravljavca bank kot lastnika bank s strani takšnih podjetij. /…/ Iz tega je pravzaprav tudi vidno, da bi tudi prodaja, recimo, Ljubljanske banke slovenskim podjetnikom ali slovenskim lastnikom nikakor ne pomenila dolgoročno slovenskega lastništva, ker lahko ti že jutri, ko dobijo boljšo ponudbo od tujih partnerjev, svoj delež prodajo naprej, in na to država seveda nima potem nobenega vpliva več.blCit.4.7.

V nadaljevanju je še spretno okrcal prvaka opozicije. V odgovoru na vprašanje, ali je dobro, da je bila zasebna koprska banka prodana italijanskemu kapitalu, je omenil, da je bila prodaja pač legitimna pravica lastnikov in da naj zato opozicija ne pričakuje od vlade, da intervenira tako, kot bi intervenirala morda v kakšnem drugem sistemu.[133] ods.4.22.

* * *

Na polovici tretjega mandata je prišlo do pričakovane spremembe na čelu vlade. Parlamentarna koalicija je ostala nespremenjena, zamenjal se je le premier. Janez Drnovšek[os.] se je po desetih letih vodenja vlade odločil, da se bo potegoval za mesto predsednika republike. Prvega decembra 2002 so mu volivci dodelili petletni mandat šefa države. Njegov naslednik je bil tedaj že znan; to je bil finančni minister Anton Rop[os.]. Po besedah opozicijskega poslanca Jožefa Jerovška[os.] je Rop[os.] že nekaj časa kotiral kot dejansko kronski princ. Jaz sem gospoda Ropa že dve leti od bolezni gospoda Drnovška v prijateljskem pogovoru malo za hec imenoval prestolonaslednik.ods.4.23.

Postopek njegovega imenovanja (in posledično postopek imenovanja njegove vlade) je bil enak rednim povolilnim mandatarskim scenarijem. Parlament se je zato 11. decembra 2002 sestal na izredni seji, kjer je razpravljal in odločal o novem predsedniku vlade.[134] ods.4.24.

Opozicija je bila v svojih nastopih izjemno kritična; napadala je tako kandidata kot stranko LDS[or.]. Za Ropa[os.] so njeni poslanci trdili, da predstavlja najbolj pristno sliko politike Liberalne demokracije Slovenije, brez retuširanja in zameglitve preteklih desetih let (Andrej Bajuk[os.]), in da pravzaprav sploh ni ključno vprašanje, kdo iz LDS-a bo mandatar, ampak je naše ključno vprašanje, vprašanje vse Slovenije, kdaj bomo zamenjali oblast LDS (Lojze Peterle[os.]). Vsej ostrini navkljub pa presenečenj ob glasovanju ni bilo, koalicija je bila še zmerom trdna. Rop[os.] je prejel 63 glasov poslank in poslancev.[135] Dober teden kasneje je bila izvoljena tudi njegova vlada.[136] ods.4.25.

Vzdušje v parlamentu je bilo v drugi polovici mandata vse bolj naelektreno, opozicijsko-koalicijska trenja, zlasti nasprotja na osi SDS[or.] [137] in NSi[or.] proti LDS[or.], so bila vse pogostejša. Opozicijski stranki sta bili mnenja, da ne odločata o ničemer, se čutili odrinjeni in preslišani … Posledično sta zahtevali neposredni prenos državnozborskih sej in zagrozili, da bosta do uresničitve zahteve v delu parlamenta sodelovali le selektivno.[138] Poudarjali sta monopol oblasti stranke LDS[or.], a se tudi sami zapletali v ideje o lastnem ekskluzivizmu. Generalni sekretar LDS[or.] Gregor Golobič[os.] je tako na televizijskem soočenju opazno zmedel opozicijske politike Janeza Janšo[os.], Barbaro Brezigar[os.] in Vaska Simonitija[os.], ko jih je vprašal, ali bi sprejeli vabilo LDS[or.] v vlado. Janša[os.] se je sprva oddaljeval od vprašanja in ponavljal A ste pozabili volivce? (nato je spretno odvrnil, da ne želi biti v poziciji, kot je danes SLS[or.]), Brezigarjeva[os.] se je le naivno smehljala, Simoniti[os.] pa je zaprepadeno dejal čakte, no.[139] Razhajanja so se stopnjevala, ena redkih točk, ki je povezovala skoraj vse poslance, je bilo stališče do vstopa v EU in Nato. Državni zbor je zato brez težav sprejemal potrebno uskladitveno zakonodajo in februarja 2003 tudi spremenil ustavo. Poslanci so z njim omogočili prenos dela suverenosti na drugi subjekt.[140] ods.4.26.

Parlamentarne debate so velikokrat bile izjemno ostre, polne cinizma in tudi vroče krvi. Tema, kjer so se poslanci spopadli na vso moč in bili neprizanesljivi z žaljivkami, je tedaj postalo vprašanje t. i. izbrisanih; problematika, ki je še naslednja leta dvigovala temperaturo ne le v parlamentu, marveč tudi v širši javnosti. Izbrisani so postala prvovrstna politična vest, njihova zgodba pa je v svojem bistvu kazala mračno plat slovenske tranzicije. Izbrisani so bili namreč ljudje, ki jih je slovenska država po osamosvojitvi preprosto izbrisala iz registra prebivalstva, s čimer jim je odvzela vse ustavne pravice. V zanj značilnem pretiravanju je izbris opisal ombudsman Matjaž Hanžek[os.] in ga primerjal z nacističnimi težnjami po izbrisu Židov.[141] Težke besede, vprašljiva primerjava, a nepopustljivi Hanžek[os.] je s tem pokazal težo problema; opozoril je na sistematično teptanje temeljnih človekovih pravic. Izbris velja interpretirati v kontekstu časa, znotraj evforičnega postosamosvojitvenega vzdušja, ko se je država izgrajevala. Okoliščine sicer ne opravičujejo kršenja človekovih pravic, ponujajo pa možnost njegove širše interpretacije, zlasti političnih stališč, ki so se vnela desetletje pozneje. ods.4.27.

Izbrisani so postali parlamentarna tema po aprilu 2003, ko je ustavno sodišče odločilo, da jim mora vlada urediti status. Ta je zato v državni zbor poslala predlog ustreznega zakona.[142] In v parlamentu se je razbesnel vihar … Opozicijo je zlasti razburilo dejstvo, da bi lahko izbrisani zahtevali denarne odškodnine, ki bi utegnile segati v vrtoglave višine. Poleg tega so predlagateljem očitali poskus razstavitve temeljnih vrednot naše državnosti, na katerih stoji naša država, in s tem tudi države same (Majda Zupan[os.]), in relativizirali (celo cinično smešili) argumente zagovornikov človekovih pravic. Poslanec Janša[os.] je bil strašno ganjen nad zavzemanjem za človekove pravice, še posebej, ko gre za politični interes, in je težko skrival solze. Po njihovem mnenju je bila večina izbrisanih nasprotnikov nastajajoče slovenske države in bi zato naj bili v prihodnje gotovi volivci svojih ideoloških zaveznikov iz vrst koalicije (Janez Janša[os.]). Zagovorniki zakona so opozicijske kritike enačili z demagogijo in tezo o potencialnih volivcih kot teniško žogico vračali nazaj. Poslanec Roman Jakič[os.] je denimo Janšo[os.] vprašal, ali ni potemtakem Demos[or.] želel z izbrisom vplivati na volitve leta 1992.[143] ods.4.28.

V dvorani je bilo tistega dne nemirno. Ko je ura odbila enajst zvečer, je podpredsednica parlamenta Irma Pavlinič Krebs[os.] po večkratnem pozivanju k umiritvi ugotavljala, kako rahlo neprištevni, mislim, da postajamo vsi. Večina poslancev je predlog naposled sprejela in zakon je lahko nadaljeval pot skozi parlamentarno proceduro.[144] Toda opozicija se s tem ni sprijaznila in je zahtevala razpis referenduma. Politična saga se je nadaljevala in stopnjevala in ne nazadnje res postala sredstvo za zbiranje (ali nižanje) političnih točk.[145] Do konca tretjega in nato četrtega mandata in nato še petega mandata ni dočakala epiloga. Notranji minister Rado Bohinc[os.] je začel vmes izdajati izbrisanim t. i. dopolnilne odločbe o ureditvi statusa, zavoljo česar je proti njemu opozicija sprožila interpelacijo. Ta sicer ni bila uspešna, a jo je podprla SLS[or.] [146] in bila zato aprila 2004 izključena iz koalicije. Slednja je temu navkljub še zmerom štela 49 glasov.[147] ods.4.29.

* * *

V zadnjih mesecih tretjega mandata se parlamentarna razhajanja niso zmanjšala, nasprotno, zaradi bližajočih se volitev so ostajala vsaj tako ostra kot prej. Junija 2004 so politično temperaturo že predčasno dvignile volitve v evropski parlament, kamor so slovenski volivci prvič volili svoje poslance. Na sedem bruseljsko-strasbourških stolčkov so izvolili tudi štiri državnozborske poslance, ki jim je zato predčasno prenehal mandat. Po mnenju komentatorjev je postal tragični junak tistih volitev predsednik parlamenta Borut Pahor[os.], ki je bil kljub zadnjemu mestu na proporcionalni listi izvoljen na podlagi preferenčnega glasu. Državni zbor je bil ob predsednika, ravno tako pa tudi ob podpredsednika, saj je evropski poslanec postal še Miha Brejc[os.]. Zanj (in še za nekatere druge evropske poslance) se je v javnosti uveljavilo prepričanje, da so bili v Bruselj poslani po principu zlate brce [148] oz. na podlagi starega rimskega političnega rekla promoveatur ut amoveatur. Državni zbor si je tako moral v svojem finalu izbrati novo vodstvo. Novi predsednik je brez težav postal Pahorjev[os.] strankarski kolega Feri Horvat[os.], pri volitvah podpredsednika iz vrst opozicije pa se je zapletlo. Slednja je namreč kot Brejčevega[os.] naslednika predlagala Dimitrija Rupla[os.], dovčerajšnjega koalicijskega zunanjega ministra, dolgoletnega člana LDS[or.], ki se je tik pred koncem mandata s stranko razšel, se vrnil na poslansko mesto v parlament in se zbližal z najmočnejšo opozicijsko stranko SDS[or.]. V Ruplu[os.] so koalicijske stranke posledično videle preračunljivega konvertita in osebo, ki ni primerna za tako visoko funkcijo. Po besedah poslanca Partljiča[os.] bi se koalicijskim poslancem še krave smejale, če bi svoj glas namenili Ruplu[os.].[149] Predlog opozicije, ki je nedvomno imela poslovniško pravico do enega podpredsednika, naposled ni bil sprejet. Rupel[os.] je prejel 42 glasov (le štiri premalo).[150] ods.4.30.

V že povsem predvolilnem ozračju, ki pa je bilo hkrati nekoliko počitniško obarvano, se je parlament 31. avgusta 2004 sestal še na zadnji odmevnejši seji tretje legislature. Poleg problematike izbrisanih so poslanci obravnavali interpelacijo o delu celotne vlade, ki jo je pripravila opozicija. Razprava je bila tisti dan živa, bila je vsebinska, a tudi polna političnih teorij, volilnih scenarijev in zmerljivk med poslanci opozicije in koalicije. Volilni finale se je nezadržno bližal … Vodja opozicije Janez Janša[os.] je trdil, kako je interpelacija ob koncu mandata povsem na mestu, saj je interpelacija vendar instrument nadzora parlamenta nad vlado, ki v parlamentarni demokraciji potrjuje odgovornost vlade izvoljenim predstavnikom ljudstva in volivcem na sploh. Z njo zgolj zahtevajo od vlade, da ob koncu mandata položi račune, in to v državnem zboru, katerega ustavna funkcija je nadzor nad delom vlade. Toda predstavniki vlade in poslanci koalicije mu niso verjeli. Predlagateljem interpelacije so očitali, da sploh niso mislili resno, ko so jo napisali in ko jo zagovarjajo. Ta razprava me vse bolj spominja na slab predvolilni shod, s katerim ste nas pripeljali v situacijo, da se dogaja v prostorih državnega zbora, je ostro pribil Feri Horvat[os.]. Po njegovem je interpelacija služila le volilni kampanji, čim bolj poceni volilni kampanji, TV in medijskemu soočanju v prostorih državnega zbora, kar nič ne stane, seveda prostor in čas v medijih je treba strankam plačevati.ods.4.31.

Poslanci so se medsebojno obkladali z očitki na račun prostočasnih aktivnosti, civilnodružbenih funkcij in namišljene politične preteklosti. Sporno je postalo, da je Tone Anderlič[os.] predsednik Avto-moto zveze, da igra Janša[os.] golf na Mauriciusu, da je Peterle[os.] predsednik Čebelarske zveze Slovenije … Andrej Bajuk[os.] je podpredsednici parlamenta Irmi Pavlinič Krebs[os.] celo zabrusil, da je gospa tovarišica, kar pa je gospa stoično in politično vešče prenesla. Bajuku[os.] je odvrnila, kako tovarišica pomeni, da štejete, da sem vaša prijateljica in zaveznica, hvala lepa za kompliment.[151] ods.4.32.

Razprava je tistega dne med volivci prejkoslej ustvarila vtis, da v parlamentu ni veliko prijateljev in zaveznikov, marveč le ostri politični nasprotniki, z diametralno nasprotnimi stališči o preteklosti in prihodnosti države.ods.4.33.

* * *

Javnomnenjsko sliko o parlamentu kot o neučinkoviti instituciji, kjer se v prazno vrtijo neskončno dolge in dolgočasne razprave, le občasno pa se v njem zanimivo zaiskri, tudi v tretjem mandatu popači državnozborska statistika. Delavnost in učinkovitost parlamenta, ki je prav v tem mandatu zaključeval z zakonodajnim delom pristopnega procesa v EU, je ostajala na visoki ravni. Skupno število sprejetih aktov je bilo sicer nižje kot v prejšnjem mandatu, a je bila njihova struktura drugačna. V tretjem mandatu je bilo sprejetih več zakonov, zlasti t. i. zakoni EU.[152] ods.4.34.

Po mnenju obeh predsednikov parlamenta, Pahorja[os.] in Horvata[os.], je tako bilo opravljeno veliko delo po obsegu in pomembno delo po vsebini.[153] Poleg implementacije evropskega pravnega reda je državni zbor ne nazadnje spremenil ustavo in se tudi sam organizacijsko prilagodil; med drugim je ustanovil Odbor za zadeve EU. Ob tem so poslanci, kakor vselej, opravljali svojo nadzorno funkcijo; ustanovili so dve preiskovalni komisiji in obravnavali štiri interpelacije.[154] V primerjavi s prejšnjim mandatom, ko je bilo ustanovljenih pet preiskovalnih komisij, je njihovo število znatno upadlo. Sklepati moremo, da je v tedanjih opozicijsko-koalicijskih razmerjih preiskava izgubila visoko mesto med metodami parlamentarnega boja in so se poslanci raje odločali za uporabo drugih orodij. Mednje sta v tretjem mandatu gotovo sodila institut poslanskih vprašanj in pobud – število slednjih je bistveno zraslo, na skupno 2340 – in že omenjena novost slovenske parlamentarne prakse, t. i. obstrukcija. Kot obstrukcijo so poslanci razumeli skrajno sredstvo nasprotovanja sprejetju odločitev in jo izvajali tako, da so zapustili sejo.[155] ods.4.35.

Opombe:

[112] Timothy Garton Ash: Jahrhundertwende: Weltpolitische Betrachtungen 2000-2010. München 2010, str. 17–18 [bibl].

[113] Slovenski almanah 2001. Ljubljana 2000, str. 125 [bibl].

[114] Marko Pečauer: Pošastna zmaga. V: Delo. 17. 10. 2000 [bibl].

[115] Slovenski almanah 2001. Ljubljana 2000, str. 125 [bibl].

[116] Dobesedni zapis 1. seje III. mandata DZ z dne 27. 10. 2000. Dostopno na: Državni zbor RS. 27. 10. 2000, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=1B8D4049EC228A37C125698B002CD9D4, (11. 6. 2014) [bibl].

[117] Dobesedni zapis 1. seje III. mandata DZ z dne 10. 11. 2000. Dostopno na: Državni zbor RS. 10. 11. 2000, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=4A56DB6CA7F89368C125699700247E04, (11. 6. 2014) [bibl].

[118] Dobesedni zapis 1. seje III. mandata DZ z dne 10. 11. 2000. Dostopno na: Državni zbor RS. 10. 11. 2000, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=4A56DB6CA7F89368C125699700247E04, (11. 6. 2014) [bibl].

[119] Dobesedni zapis 1. izredne seje III. mandata DZ z dne 16. 11. 2000. Dostopno na: Državni zbor RS. 16. 11. 2000, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=C7CD30DED651B5D9C125699D002F5829, (11. 6. 2014) [bibl].

[120] Dobesedni zapis 1. izredne seje III. mandata DZ z dne 16. 11. 2000. Dostopno na: Državni zbor RS. 16. 11. 2000, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=C7CD30DED651B5D9C125699D002F5829, (11. 6. 2014) [bibl].

[121] Po drugi strani pa je mogoče izjavo interpretirati tudi drugače, v smislu teze Petra Jambreka[os.], da Milan Kučan[os.] in Janez Drnovšek[os.] hote ali nehote stabilizirata socialni sistem. – Jasna Krljič Vreg: Slovenija v letu 2001. Dostopno na: Multimedijski center: MMC RTV Slovenija. 6. 6. 2011, http://tvslo.si/#ava2.107235430, (5. 6. 2012) [bibl].

[122] Jasna Krljič Vreg: Slovenija v letu 2001. Dostopno na: Multimedijski center: MMC RTV Slovenija. 6. 6. 2011, http://tvslo.si/#ava2.107235430, (5. 6. 2012) [bibl]; Janko Prunk, Cirila Toplak, Marjeta Hočevar: Parlamentarna izkušnja Slovencev: 1848-2004. Ljubljana 2006, str. 322 [bibl].

[123] Janko Prunk, Cirila Toplak, Marjeta Hočevar: Parlamentarna izkušnja Slovencev: 1848-2004. Ljubljana 2006, str. 322, str. 323–326 [bibl].

[124] Poročilo o delu Državnega zbora v mandatnem obdobju 2000–2004. Ljubljana 2004, str. 28 [bibl].

[125] Dobesedni zapis 5. seje III. mandata DZ z dne 18. 4. 2001. Dostopno na: Državni zbor RS. 18. 4. 2001, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=03D9661508C0EA69C1256A39004C255F, (11. 6. 2014) [bibl].

[126] Dobesedni zapis 5. seje III. mandata DZ z dne 18. 4. 2001. Dostopno na: Državni zbor RS. 18. 4. 2001, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=03D9661508C0EA69C1256A39004C255F, (11. 6. 2014) [bibl].

[127] Dobesedni zapis 5. seje III. mandata DZ z dne 18. 4. 2001. Dostopno na: Državni zbor RS. 18. 4. 2001, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=03D9661508C0EA69C1256A39004C255F, (11. 6. 2014) [bibl].

[128] Dobesedni zapis 5. seje III. mandata DZ z dne 18. 4. 2001. Dostopno na: Državni zbor RS. 18. 4. 2001, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=03D9661508C0EA69C1256A39004C255F, (11. 6. 2014) [bibl].

[129] Janko Prunk, Cirila Toplak, Marjeta Hočevar: Parlamentarna izkušnja Slovencev: 1848-2004. Ljubljana 2006, str. 328 [bibl].

[130] Jože Jože Možina: Slovenija v letu 2002. Dostopno na: Multimedijski center: MMC RTV Slovenija. 6. 6. 2011, http://tvslo.si/#ava2.107239011, (5. 6. 2012) [bibl].

[131] Jože Možina: Slovenija v letu 2002. Dostopno na: Multimedijski center: MMC RTV Slovenija. 6. 6. 2011, http://tvslo.si/#ava2.107239011, (5. 6. 2012) [bibl].

[132] Dobesedni zapis 10. seje III. mandata DZ z dne 20. 11. 2001. Dostopno na: Državni zbor RS. 20. 11. 2001, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=30B662094B63DA47C1256B10003F6A85, (11. 6. 2014) [bibl].

[133] Dobesedni zapis 10. seje III. mandata DZ z dne 20. 11. 2001. Dostopno na: Državni zbor RS. 20. 11. 2001, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=30B662094B63DA47C1256B10003F6A85, (11. 6. 2014) [bibl].

[134] Dobesedni zapis 24. izredne seje III. mandata DZ z dne 11. 12. 2002. Dostopno na: Državni zbor RS. 11. 12. 2002, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=85D7C5DCEFE9C960C1256C950032226F, (11. 6. 2014) [bibl].

[135] Dobesedni zapis 24. izredne seje III. mandata DZ z dne 11. 12. 2002. Dostopno na: Državni zbor RS. 11. 12. 2002, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=85D7C5DCEFE9C960C1256C950032226F, (11. 6. 2014) [bibl].

[136] Janko Prunk, Cirila Toplak, Marjeta Hočevar: Parlamentarna izkušnja Slovencev: 1848-2004. Ljubljana 2006, str. 344–345 [bibl].

[137] Socialdemokratska stranka (SDS)[or.] se je jeseni 2003 preimenovala v Slovensko demokratsko stranko[or.] (kratica je ostala ista – SDS[or.]).

[138] Janko Prunk, Cirila Toplak, Marjeta Hočevar: Parlamentarna izkušnja Slovencev: 1848-2004. Ljubljana 2006, str. 346–350 [bibl].

[139] Metka Lajnšček: Slovenija v letu 2003. Dostopno na: Multimedijski center: MMC RTV Slovenija. 8. 6. 2011, http://tvslo.si/#ava2.107443781, (5. 6. 2012) [bibl].

[140] Po ustavnem zakonu so morali prenos dela suverenosti potrditi volivci na referendumu, ki je bil 23. marca 2003. Velika večina jih je podprla vstop v EU (89,64 %), do Nata so bili nekoliko bolj zadržani (66,08 %). – Janko Prunk, Cirila Toplak, Marjeta Hočevar: Parlamentarna izkušnja Slovencev: 1848-2004. Ljubljana 2006, str. 348–349 [bibl].

[141] Metka Lajnšček: Slovenija v letu 2003. Dostopno na: Multimedijski center: MMC RTV Slovenija. 8. 6. 2011, http://tvslo.si/#ava2.107443781, (5. 6. 2012) [bibl].

[142] Predloga zakona o stalnem prebivanju tujcev z državljanstvom drugih držav naslednic nekdanje SFRJ v Republiki Sloveniji, ki so imeli na dan 23. 12. 1990 in 25. 2. 1992 v Republiki Sloveniji prijavljeno stalno prebivališče.

[143] Dobesedni zapis 30. seje III. mandata DZ z dne 27. 10. 2003. Dostopno na: Državni zbor RS. 27. 10. 2003, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=B3B5E1DAF6C9F8A3C1256DD30046D7D0, (11. 6. 2014) [bibl].

[144] Dobesedni zapis 30. seje III. mandata DZ z dne 27. 10. 2003. Dostopno na: Državni zbor RS. 27. 10. 2003, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=B3B5E1DAF6C9F8A3C1256DD30046D7D0, (11. 6. 2014) [bibl].

[145] Parlament je o problematiki med drugim razpravljal tudi tik pred koncem mandata, 1. 9. 2004, ko je bila na dnevnem redu zahteva opozicije za razpis referenduma o t. i. sistemskem zakonu, ki ureja status izbrisanih. Koalicija je razpisu referenduma nasprotovala, opozicija pa je tako stališče pojmovala kot ustavni udar. Njeni poslanci so zato napovedali obstrukcijo − ob glasovanju so zapustili razpravno dvorano. – Dobesedni zapis 50. izredne seje III. mandata DZ z dne 1. 9. 2004. Dostopno na: Državni zbor RS. 1. 9. 2004, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=9C0439CE5B3BF6E5C1256F1200328CA5, (11. 6. 2014) [bibl].

[146] Stranka SLS + SKD[or.] se je spomladi 2002 preimenovala v zgolj SLS[or.].

[147] Janko Prunk, Cirila Toplak, Marjeta Hočevar: Parlamentarna izkušnja Slovencev: 1848-2004. Ljubljana 2006, str. 357–362, 369 [bibl].

[148] Nataša Rijavec Bartha: Slovenija v letu 2004. Dostopno na: Multimedijski center: MMC RTV Slovenija. 8. 6. 2011, http://tvslo.si/#ava2.107445953, (5. 6. 2012) [bibl].

[149] Janko Prunk, Cirila Toplak, Marjeta Hočevar: Parlamentarna izkušnja Slovencev: 1848-2004. Ljubljana 2006, str. 367 [bibl].

[150] Dobesedni zapis 38. seje III. mandata DZ z dne 12. 7. 2004. Dostopno na: Državni zbor RS. 12. 7. 2004, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=3CD99B09046BCC20C1256ED70046FCD5, (11. 6. 2014) [bibl].

[151] Dobesedni zapis 50. izredne seje III. mandata Državnega zbora z dne 31. 8. 2004. Dostopno na: Državni zbor RS. 31. 8. 2004, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=D4791EDCAFFEB6DFC1256F11003110D5, (11. 6. 2014) [bibl].

[152] Poročilo o delu Državnega zbora v mandatnem obdobju 2000–2004. Ljubljana 2004, str. 3–4, 29–31 [bibl].

[153] Poročilo o delu Državnega zbora v mandatnem obdobju 2000–2004. Ljubljana 2004, str. 3 [bibl].

[154] Poročilo o delu Državnega zbora v mandatnem obdobju 2000–2004. Ljubljana 2004, str. 3–4, 42–43, 67–69 [bibl].

[155] Poročilo o delu Državnega zbora v mandatnem obdobju 2000–2004. Ljubljana 2004, str. 28–29, 41–42 [bibl].

Četrto mandatno obdobje – v znamenju desnice pog.5.

Četrte državnozborske volitve, ki jih je predsednik republike razpisal za 3. oktober 2004, so po eni strani dajale vtis povsem vsakdanje demokratične rutine, s standardno volilno kampanjo (edina novost kampanj je bilo obiskovanje in nagovarjanje volivcev s strankarskimi avtobusi, ki so krožili po državi),[156] po drugi pa so še naprej ostajale zamejene v uveljavljene idejno-politične vzorce. Kulturni boj med levico in desnico se je nadaljeval, četudi se je njegova intenziteta zmanjšala v korist vse popularnejšega zaklinjanja na sredinskost in spravo oz. spravljivost.[157] Volilni izidi niso bili povsem nepričakovani, a so pomenili velik idejni preobrat. Velika LDS[or.] je namreč prvič po letu 1992 utrpela poraz. Zmagovalka volitev tisto nedeljo je bila SDS[or.] (prejela je 29,08 % glasov in zasedla 29 poslanskih mest) s svojim liderjem Janšo[os.], ki je po letu 1996 postopoma postajal zastavonoša opozicije. V tretjem mandatu je nasploh bila SDS[or.] tista stranka, ki je diktirala opozicijski tempo in odločno posegala v politično debato. S svojim sloganom Slovenija na novi poti je volivcem sporočala, da država potrebuje osvežitev. ods.5.1.

Nova Slovenija[or.], kjer se je poleg predsednika Bajuka[os.] eksponiral Lojze Peterle[os.], je s tradicionalističnim programom zasedla del prostora SLS[or.] in nekoliko izboljšala svoj izid izpred štirih let. Prejela je 9,09 % glasov, torej 9 mandatov. ZLSD[or.] je – kakor vse stranke – postavila v ospredje svojega predsednika Pahorja[os.] in nastopila s prepoznavnim socialdemokratskim sloganom Prihodnost za vse. Njena podpora je rahlo upadla, z 10,17 % je prejela 10 sedežev. SLS[or.] je nastopila s konservativnim sloganom Ohranimo Slovenijo, za njeno medijsko atraktivnost pa je naključno poskrbel še incident, ko je na mejnem prehodu Sečovlje predsednik stranke Janez Podobnik[os.] ob shodu v podporo obmejnemu prebivalcu Jošku Jorasu[os.] med konfliktom s hrvaškimi policisti zgrmel v strugo Dragonje. Podpora ji je sicer še najprej padala, prejela je 6,82 % glasov in zasedla 7 mandatov. DeSUS[or.] je nastopil z večgeneracijskim (a neizvirnim) sloganom Na modrih in mladih svet stoji. Za Desus vsi in s 4,04 % glasov (in štirimi poslanskimi sedeži) za las prestopil parlamentarni prag, Jelinčičeva[os.] SNS[or.] pa je v sebi lastnem slogu sporočala, da so njeni kandidati Brez dlake na jeziku. Podpora ji je zrasla, s 6,27 % glasov je prejela 6 mandatov. Poraženka LDS[or.] je volivce nagovarjala s povezovalnim sloganom, ki je na lovorikah preteklih uspehov Drnovškovih [os.]vlad napovedoval prihodnje izzive: Skupaj spreminjamo Slovenijo. Četudi relativne večine volivcev ni prepričala, je prejela še zmerom visokih 22,8 % glasov, torej 23 mandatov. Stranka mladih Slovenije[or.] se tako kot številne druge stranke in liste ni prebila v parlament. Poslanca manjšin[or.] sta že četrtič zapored postala Maria Pozsonec[os.] in Roberto Battelli[os.].[158] ods.5.2.

Na obzorju se je tedaj začela prikazovati nova koalicija, ki bi bila (izvzemši kratkotrajno obdobje Bajukove[os.] vlade) drugačna od prejšnjih. V njej predvsem ne bi bilo več LDS[or.]. Mediji se ob tem niso toliko ukvarjali z vprašanjem, zakaj je SDS[or.] zmagala – to se je zdelo naravno, saj je igrala prvo opozicijsko violino –, bolj so razglabljali o vzrokih poraza velike Drnovškove[os.] LDS[or.]. Med najpogosteje navedenimi razlogi je bilo prav Drnovškovo[os.] slovo z vrha stranke, poleg tega pa seveda dejstvo, da je bila LDS[or.] prva vladna stranka dolgih 12 let, da naposled ni več premogla samokritike in je postopoma trgala vezi z različnimi deli svoje tradicionalne volilne baze, zabredla v klientelizem, samopaštvo in postala prepoznana kot odgovorni krivec za vse nerodnosti in težave v državi.[159] ods.5.3.

* * *

Po nekaj manj kot treh tednih od volitev, 22. oktobra 2004, se je devetdeseterica izvoljenih sešla na prvi državnozborski seji. Konstitutivna seja četrtega sklica se je začela po ustaljenem parlamentarnem protokolu, pod predsedovanjem starostnega predsednika Vasje Klavore[os.] in z nagovorom predsednika države Janeza Drnovška[os.]. Njegove uvodne besede so v glavnem izzvenele v skladu z že uveljavljenim političnim standardom prestolnega govora. Predsednik je parlamentu zaželel veliko uspeha, pozitivne energije ... na kratko povzel dotedanjo parlamentarno zgodovino in se zazrl v prihodnost. Drnovšek[os.] je nedvomno govoril kot predsednik države, toda v njegovih besedah je hkrati najti odtenke, ki pričajo, da je takrat govoril tudi nekdanji dolgoletni premier in vodja največje vladne stranke; politik, ki je moral nekoč biti dnevni boj s parlamentom. Skoraj samokritično in hkrati samoopravičujoče je priznal, kako se je včasih zdelo,ods.5.4.

/.../ kot da je državni zbor, pa tudi vlada od osamosvojitve naprej delal ves čas pod nekakšnim pritiskom, časovnim pritiskom, vedno je bilo potrebno sprejeti zakone čim prej. Zato je včasih ostajal tudi občutek, da morda nekaterih rešitev nismo uspeli najbolje premisliti, domisliti in dodelati. V tej veliki količini zakonodajnega dela je bilo to tudi normalno.blCit.5.1.

Po Drnovškovo[os.] so torej bili prvi trije sklici izjemni in delovno naporni, čemur moremo pritrditi. Država se je ne nazadnje oblikovala in vključevala v evro-atlantske integracije. To je posledično bilo normalno. Četrti sklic, ki se je začenjal, pa bi vsled povedanega moral biti še bolj normalen, saj so strateški cilji bili doseženi. Predsednik je zato postregel z oceno, da bo državni zbor v nadaljevanju lahko deloval podobno kot delujejo parlamenti v uveljavljenih državah, evropskih državah z daljšo tradicijo /.../. [160] ods.5.5.

Podobno kot parlamenti z daljšo tradicijo … Kaj konkretno je predsednik imel v mislih, ostaja zavito v tančico skrivnosti političnega govora, lahko pa domnevamo, da je v širšem smislu videl slovenski parlament ne zgolj kot potrjevalca zakonov in podpornika vlade, marveč kot (so)kreatorja politik. V normalnih časih bi torej mogli pričakovati normalno vlogo parlamenta kot centra političnega življenja. Smela Drnovškova[os.] napoved, ki pa (zavestno?) ni upoštevala spremenjenih koalicijsko-opozicijskih razmerij. Vloge v parlamentu so se prvič občutneje in za daljše obdobje obrnile, nastala je nova situacija. Ta sicer ni bila primerljiva s prvo porodno fazo sodobnega povojnega slovenskega parlamentarizma po aprilu 1990, ko se je opozicija, nevešča tehnike oblasti, znašla v skupščini in na oblasti, a je bila vendarle – vsaj v začetku – zaznamovana s podobno spremembo.ods.5.6.

Novo dojemanje vlog v parlamentu se je pokazalo že v nadaljevanju prve seje. Po gladki potrditvi mandatov se je vnela ostra razprava o bodočem predsedniku državnega zbora. Za to funkcijo je skupina poslancev predlagala Franceta Cukjatija[os.] iz vrst SDS[or.], izkušenega parlamentarca, ki je bil po mnenju Janeza Janše[os.] humanist po prepričanju in tudi humanist po poklicni izbiri. Bil bi naj navajen prizadevati si za skupno dobro, in to z argumenti in s povezovalnim delom.[161] Hkrati je prihajal iz največje stranke, za katero so vsi pričakovali, da bo tvorila jedro prihodnje koalicije. Njegova izvolitev tako načeloma ni bila vprašljiva. Toda poslanci, ki so sestavljali dovčerajšnjo koalicijo, njegove kandidature niso sprejeli. Pri tem se jim ni zdela sporna stranka, iz katere je prihajal, ampak sama oseba kandidata. Pri njem so pogrešali ravno povezovalnost, ki jo je Janša[os.] izpostavil v svoji obrazložitvi. Poslanec Pavel Gantar[os.] je tako dejal, da soods.5.7.

/…/ pričakovali bolj integrativno in povezovalno osebnost; takšnih izkušenj s kandidatom v preteklem mandatnem obdobju nismo imeli. Od predsednika državnega zbora pričakujemo smisel za dialog, za upoštevanje argumentov ter spoštovanje napisanih in nenapisanih pravil igre. Takšni so bili predsedniki državnega zbora v preteklih mandatih. Prijetno bomo presenečeni, če bo kandidat spremenil svoje ravnanje, če bo postal predsednik državnega zbora, vendar v to, iskreno rečeno, ne verjamemo preveč.[162] blCit.5.2.

Ostrejša in konkretnejša je bila poslanka Majda Širca[os.], ki je poudarila, da je bil Cukjati[os.] med podpisniki predloga nekaterih referendumov, ki so pomenili nekakšen dvom v človekove pravice. Ob tem je opozorila na problematiko izbrisanih in na zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravljenju neplodnosti in postopkih oploditve z biomedicinsko pomočjo, /…/ kjer je bil dr. Cukjati tudi podpisnik in kjer so padale tudi besede, če jih navajam, "o psihično motenih ženskah, ki naj bi jih bilo potrebno izobčiti iz družbe". Šlo je za izjave, ki so ljudem omejevale svobodo. Po njenem mnenju je torej /…/ dr. Cukjati zagovarjal in tudi predlagal stališča pa tudi pobude, ki so slovenski prostor razdvajale, vnašale so določena razlikovanja, mogoče celo diskreditacije na osnovi spola in tako naprej. Skratka, posegale so v človekove pravice in v človekovo integriteto. [163] ods.5.8.

Toda pričakovana prihodnja koalicija je ostala neomajna in izražala svojemu kandidatu podporo. Janez Janša[os.] je kritike zavrnil z besedami, kako ni pričakoval, da bo že na konstitutivni seji parlamenta prišlo do nadaljevanja nekih razprav, ko se človekove pravice zavijajo v ideologijo. Zlasti pomenljiva je bila ob tem njegova ugotovitev, da očitno rezultat zadnjih volitev še ni segel dovolj globoko; ampak ne bi zdaj o tem.[164] Tako prva seja kot nadaljnje delo parlamenta sta mu pritrdili, rezultat volitev nekaj časa ni segel dovolj globoko, ne pri poslancih opozicije ne koalicije.ods.5.9.

Cukjati[os.] je bil nato še istega dne z 58 glasovi izvoljen za predsednika državnega zbora, podpredsednika pa sta postala Vasja Klavora[os.] in Sašo Peče[os.]. Tretjega podpredsednika so poslanci izvolili slab mesec kasneje, 17. novembra 2004; to je postal Marko Pavliha[os.].[165] ods.5.10.

* * *

Devetega novembra, le malo po konstituiranju, so se poslanci zbrali na prvi izredni seji, tradicionalno namenjeni razpravi in odločanju o kandidatu za predsednika vlade. Kandidat ni bil presenetljiv; predsednik Drnovšek[os.] je predlagal Janeza Janšo[os.], politika z dolgim stažem in veliko izkušnjo. Prvo ministrsko funkcijo je Janša[os.] ne nazadnje prevzel maja 1990 v Demosovi[or.] vladi, ko je postal tedaj še sekretar za ljudsko obrambo. Kandidat je pred poslance stopil s premišljenim govorom, v katerem so se prepletale zgodovinske in aktualne teme. Njegove besede so bile izbrane, ton za prekaljenega opozicijskega politika nadvse spravljiv. Tako se je že v začetku spomnil vseh dotedanjih predsednikov vlad in jim izrekel veliko priznanje, se v nadaljevanju ozrl na ravno aktualno obletnico (natanko petnajst let prej, 9. novembra 1989 zvečer, je berlinski partijski funkcionar Günter Schabowski[os.] zmedeno izjavil znamenite besede ist das sofort, unverzüglich, s katerimi je podrl berlinski zid) in prehojeno pot ter realistično pretresel vsa programska polja prihodnje vlade. V zaključku se je optimistično zazrl v prihodnost:ods.5.11.

Slovenija je s članstvom v Evropski uniji in Natu ter z notranjimi spremembami dobila priložnost, da krene po novi poti, priložnost, kakršne doslej še nikoli nismo imeli; po poti, na kateri bomo lahko strpno zdravili delitve iz preteklosti, sooblikovali družbo blaginje, družbo pravičnega ravnovesja med tržno in socialno državo, družbo, v kateri bomo v dilemi ob izbiri med delom in kapitalom lahko izbrali človeka − človeka, svobodnega in odgovornega posameznika, ki je v ospredju naših naporov za skupno dobro.[166] blCit.5.3.

Razprava o kandidatu je bila precej umirjena, nanj so pričakovano letele kritike iz vrst LDS[or.] in ZLSD[or.]. Poslanci nastajajoče koalicije so jim – povsem razumljivo – ugovarjali, a včasih v nespretni opozicijski maniri. Pavle Rupar[os.] je tako dejal:ods.5.12.

Spoštovani predsednik, obljubljam ti vso podporo tudi svojih kolegic in kolegov, pa četudi bo potrebno za to delati dan in noč, dneve in dneve samo zato, da bomo pokazali, da so kritike že prvi dan, prvo uro uperjene zoper tebe in zoper vlado, ki je še pravzaprav ni, neupravičene.[167] blCit.5.4.

Za Janšo[os.] je glasovalo 57 poslancev in je tako postal peti slovenski premier.ods.5.13.

Tretjega decembra je bila izvoljena še njegova vlada. Kakor zmeraj je bila koalicijska, sestavljale so jo stranke SDS[or.], NSi[or.], SLS[or.] in DeSUS[or.]. Skupaj je koalicija premogla solidno parlamentarno večino, saj je združevala 49 poslancev.[168] Razprava o vladi se je odvrtela podobno kot mesec prej razprava o njenem predsedniku, koalicijski in opozicijski poslanci so se v veliki meri privajali na nove vloge. V tem kontekstu je pomenljiv nastop koalicijskega poslanca Franca Kanglerja[os.], ki je večino svojega govora posvetil bojda neprimernemu odnosu prejšnjih vlad do Maribora in sploh vse severovzhodne Slovenije. Z grenkim občutkom je svojo trditev ponazarjal na številnih konkretnih primerih iz preteklosti. Besede, deloma izrečene v štajerskem žargonu, so sicer zvenele iskreno in zaskrbljeno, toda pravzaprav niso zadevale točke dnevnega reda – razprave o delu prihodnje vlade. Podpredsednik parlamenta Marko Pavliha[os.] je prihodnje razpravljavce zato prosil, naj govorijo o listi kandidatov za nove ministre in ne o delu stare vlade.[169] ods.5.14.

Koalicija četrte legislature, oblikovana v zadnjih dneh leta 2004, je bila številčno močna, njena politična in programska (ne)homogenost pa sta v začetku sprožali vprašanja. Komentatorji so zlasti razglabljali o stranki SLS[or.], ki je slovela kot nezanesljiv partner, in o stranki DeSUS[or.]. Ta se je koaliciji priključila le stežka, po tesni odločitvi.[170] ods.5.15.

* * *

Če sta bili izrazita premoč koalicije in šibkost opozicije značilnosti tretjega mandata, bi mogli sklepati, da bo četrti v tem pogledu popolnoma drugačen. Koalicija je bila manj številna, bolj raznorodna, v opoziciji pa sta nanjo prežali dve prekaljeni stranki, ki vladi nista pustili niti tradicionalnih 100 dni miru. Pričakovati bi bilo drugačne razmere in prakse v parlamentu, ne nazadnje bi se naj po Drnovšku[os.] začenjalo obdobje normalnosti. Toda do bistvenih sprememb ni prišlo, začetna (nerealna) pričakovanja so se razblinila. Trdnost in podpora koalicije in vlade (tudi javnomnenjska) sta namreč v začetku bili visoki, opozicija pa je po drugi strani podlegla notranjemu iskanju in razkrajanju. Zlasti LDS[or.] je zašla v očitno krizo.[171] Četrti mandat je tako bil precej podoben tretjemu, le – kakor sem že poudaril – nekatere vloge so se zamenjale. Evropske teme so bile nesporni združevalni element poslanske zbornice,[172] številne druge so razdvajale po ustaljeni levo-desni osi. Hkrati tudi najrazličnejših turbulentnih dogodkov, ki so v podobi t. i. afer za časa prvih dveh mandatov razvnemali javnost, ni bilo toliko. Zdi se, da se je čas parlamentarne normalnosti začel že v tretjem mandatu. ods.5.16.

Ena od izstopajočih drugačnosti četrtega mandata pa je bilo dejstvo, da je Janševa[os.] vlada dejansko vladala in je posledično po dvanajstih letih prevlade LDS[or.] začela izvajati številne kadrovske zamenjave, popularno imenovane kadrovski cunami. Problematika menjav je odmevala v javnosti in v državnozborskih hodnikih. Naposled jo je spretno izkoristila opozicija. Opozicijski poslanec Matej Lahovnik[os.] je julija 2005 o tej problematiki zastavil predsedniku vlade poslansko vprašanje. Lahovnika[os.] je zlasti zanimalo, kako bodo osebe,ods.5.17.

/…/ ki jih imenujete v nadzorne svete po izrazito strankarskem ključu in imajo vprašljive kompetence, zastopale javni interes pri prodaji državnega premoženja. Ali ne bo prihajalo do zasebnih klientelističnih interesov? Kakšen bo nadzor, kakšen bo morebitni pregon nad nepravilnostmi, še posebej glede na to, da ste tudi na čelo policije in tožilstva imenovali politično kompatibilne ljudi, komisijo za preprečevanje korupcije pa očitno vaša vlada postopoma ukinja?blCit.5.5.

Premier je odgovarjal konkretno in argumentirano, navajal je vrsto primerov, kjer so bili kadrovski postopki izpeljani povsem transparentno, a ob tem v slogu dolgoletnega opozicijskega politika pristavil, kako je v vseh primerih pravzaprav šlo za odpravljanja posledic političnega kadrovanja v preteklosti. Poslanec z odgovorom ni bil zadovoljen (kar je bila sicer obča praksa) in je v skladu s poslovnikom zahteval dopolnitev odgovora. Med njim in premierjem se je tako še enkrat vnela razprava o metodah in tehnikah prejšnje in aktualne vlade, lajtmotiv celotnega mandata.[173] ods.5.18.

Ravno poslanska vprašanja so bila – podobno kot v prejšnjem mandatu – eno osrednjih sredstev parlamentarnega boja opozicije. Skozi ta institut so njeni poslanci opozarjali in iskali odgovore na vse tedaj aktualne afere, prej številčnejše preiskovalne komisije so bile – spet podobno kot v prejšnjem mandatu – potisnjene v ozadje.[174] Poslanska vprašanja, četudi so morala biti jasna in prej pisno napovedana, so zato bila ostra, očitajoča, velikokrat zelo obsežna in nedoločena ter navadno usmerjena v vladno Ahilovo peto. Tako je junija 2007 poslanec Milan M. Cvikl[os.] v poslanskem vprašanju premierju nanizal najrazličnejše sporne poteze vlade:ods.5.19.

Podobna zgodba, nekje 200 milijonov zmanjka iz nekih ruskih poslov. Mogoče zato niste odšli na obisk nekaj dni nazaj. Pediatrična klinika, četrt milijona evrov je vaš gospod Zavrl[os.] skupaj z gospodom Strahom[os.] odnesel iz Pediatrične klinike. In ko na to opozori davčni inšpektor, ga dvakrat odpustite. In gospod Bajuk[os.], očitno tudi vi ga še vedno branite. In še vaš Andrej s Štajerske[os.], tako se je predstavil za Radio Slovenija, je kot predsednik Nadzornega sveta Holdinga slovenskih elektrarn minister Vizjak[os.] gospodu Zagožnu[os.] dovolil, da je drago, nepotrebno odkupil za nekaj deset milijonov evrov delnic Dravskih elektrarn od enega od udeležencev pogovora na temo Mercator, ki ste ga vodili vi. /…/ Če o vsem tem ne morete govoriti, pa spregovorite vsaj o tem: Kaj pravi Evropska komisija, zakaj Slovenije ni med tistimi desetimi evropskimi državami, ki bi uspele dobre čase izkoristiti za dobro vseh, ne pa, da se okorišča zgolj zelo .../Opozorilni znak za konec razprave./... ozka z vami povezana skupina ljudi? Torej, zakaj ne ukrepate in ali prevzemate objektivno odgovornost?[175] blCit.5.6.

Predsednik vlade je bil nato v odgovoru precej stvaren, a je začel karajoče in zasmehljivo:ods.5.20.

Gospod poslanec se je sicer presedel, je pa še vedno isti šaljivec, kot je bil včasih, tako da nas vedno spravi v dobro voljo. Tukaj so pomešane stvari, ki jih je sprejela Evropska komisija z zadevami, ki so se mu sanjale, in stvarmi, ki jih je prebral v kakšnem časopisu in to pri različnih stvareh, v različnih kombinacijah. Tako, da je na to zelo težko odgovarjati.blCit.5.7.

Toda poslanec mu ni ostal dolžan; predlagal je,ods.5.21.

/…/ da opravimo razpravo o tem šaljivem nastopu in šaljivem odgovoru. Zanimivo je, da seveda nekako v svojem – bom rekel kar opozicijskem – slogu "natresate" floskule zavajanja.[176] blCit.5.8.

Vladno-opozicijski šaljivi duel potrjuje, da so poslanska vprašanja nedvomno bila specifičen instrument rednega političnega boja.ods.5.22.

Parlamentarna praksa oz. parlamentarna kultura med letoma 2004 in 2008 sicer ni bila bistveno drugačna kot v prejšnjem mandatu. Bolj odmevne teme državnozborskega dela so bile tiste, kjer so se najbolj lomila politična kopja, po možnosti na idejno-politični ravni. In med take je gotovo sodil predlog zakona o istospolnih partnerskih skupnostih; predlog, ki je spet vzbudil vulgarno govorico in prikazal ostrino deklariranih liberalcev na eni in deklariranih konservativcev na drugi strani. Tudi osebnih žaljivk ni manjkalo … Sejo je tistega dne, v petek, 17. junija 2005, vodil podpredsednik zbora Sašo Peče[os.].ods.5.23.

Po predstavitvi pričakovanih stališč poslanskih skupin ni trajalo dolgo do vročega spopada. Prvotna vljudna pojasnjevanja o naravi homoseksualnosti je zasenčil poslanec Pavel Rupar[os.], ki je dejal:ods.5.24.

Ampak v tem državnem zboru, v proceduri sprejemanja oziroma odločitev, v delovnem telesu enakih možnosti toliko nestrpnosti zato, ker smo nekateri razmišljali drugače, da bi – oprostite, gospa Širca[os.] in gospa Majda Potrata[os.] –, toliko da bi jih od moških ne pričakoval. Sploh ne znam dati oceno spola! Jaz bi vam odredil obvezno zakonski pregled mednožja za to, da bi ugotovil, katerega spola sploh ste, da lahko izjavljate take grdobije, kot ste jih na račun tistih, ki smo drugače mislili. .../Glas iz ozadja./... Ni gospa. To ni sovražni govori, to so dejstva, ki so tukaj bila v tem parlamentu izpostavljena.blCit.5.9.

Opozicijski poslanci so bili zaprepadeni, podpredsednik parlamenta pa ni reagiral. Po njegovem bi morali poslanci sami paziti na svoje besede. Namesto njega je s proceduralnim predlogom vskočil poslanec Pavel Gantar[os.]:ods.5.25.

Gospod podpredsednik, ali sem jaz slišal iste besede kot vi? Ali smo mi slišali, ali sem jaz slišal iste besede kot vsi vi tukaj notri, da je en naš kolega poslanec predlagal pregled mednožja – ali sem slišal to besedo – dveh ali ne vem kolikih poslank? /…/ Če se takoj gospod Rupar[os.] ne opraviči za besede, če vi ne zahtevate od njega opravičila, zahtevam takoj odmor ali pa napovedujem takojšnjo obstrukcijo.blCit.5.10.

Toda Peče[os.] od svojega videnja ni odstopil, nasprotno, poslancu je zabrusil, da gaods.5.26.

/…/ zahtevki po opravičilu v tem državnem zboru za vsako ceno počasi začenjajo dolgočasiti. Vi ste bili opozorjeni, da je potrebno paziti na vsebino, in si pripišite vsebino oziroma posledice sami sebi. In zato ne bom od gospoda Pavleta Ruparja[os.] zahteval nobenega opravičila, vi lahko izkoristite poslovniško možnost, obstruirate sejo, zapustite sejo, ampak po moji oceni je najbolj smiselno, da v tem trenutku nadaljujemo z razpravo na podlagi prijavljenih poslancev, kot ste se prijavljali. Zato bom to tudi storil.blCit.5.11.

Seja je tako tekla naprej, kot razpravljavec je bil kmalu na vrsti Miran Potrč[os.]. V njemu lastnem umirjenem in preudarnem slogu je dejal, kako je v dvorani ostalods.5.27.

/…/ kljub skrajnemu zgražanju, gospod Rupar[os.], nad nesramnostjo, ki ste si jo dovolili do dveh kolegic poslank, ne glede na to, da drugače mislita, da bi povedal nekaj svojih mnenj ob predlogu amandmaja in ob zakonu.blCit.5.12.

Po njegovem je razprava tistega dne kazala stanje duha v tem državnem zboru, na žalost pa najbrž tudi, ker smo predstavniki ljudstva, stanje duha o tem vprašanju v naši državi. Bilo je jasno, da opozicija dogajanja, izjav poslanca in nespretnega vodenja seje ne bo mogla povsem benigno zaobiti. Njeni poslanci so se naposled odločili za obstrukcijo in zapustili dvorano.[177] ods.5.28.

Vodenje seje, kakor ga je zastavil Peče[os.], je odprlo brezno bojazni, ki so jih njegovi nasprotniki videli ob njegovi izvolitvi na funkcijo. Pečetu[os.] je opozicija tedaj očitala nestrpnost in zato ni glasovala zanj. Upravičeno, so po tisti petkovi seji razmišljali med opozicijo. Vodja največje poslanske skupine Anton Rop[os.] je predsedniku državnega zbora predlagal, naj Peče[os.] več ne vodi sej. Toda Cukjati[os.], ki mu je opozicija že tako očitala premajhno povezovalnost, se s predlogom ni strinjal, saj ni po njegovem Peče[os.] nikogar užalil.[178] Poslanec SNS[or.] je ostal na mestu podpredsednika, četudi sta on in njegova stranka tudi sicer sprožala kontroverzna dejanja in dajala vprašljive izjave.[179] ods.5.29.

* * *

V drugi polovici mandata je postajala koalicija vse ostrejša tarča kritik, s katerimi nista skoparili ne opozicija ne mediji. 39 poslancev je v začetku leta 2007 zahtevalo izredno sejo parlamenta o spornem nakupu finskih oklepnikov Patria za Slovensko vojsko,[180] novinarji so sprožili pravo peticijsko gibanje proti domnevni koalicijski cenzuri medijev … Položaj vladnih strank je postajal vse manj prijeten. Povrhu vsega so bile jeseni 2007 še predsedniške volitve, na katerih je zmagal kandidat opozicije Danilo Türk[os.]. V njegovem najmočnejšem protikandidatu Lojzetu Peterletu[os.] so volivci prepoznali vladnega politika. Hkrati z izvolitvijo opozicijskega kandidata so volivci na referendumu tudi zavrnili predlog vladnega zakona o lastninjenju Zavarovalnice Triglav, kar je bil dodaten opozorilni signal koaliciji, da izgublja podporo. Do volitev je bilo sicer še leto, bolj zaskrbljujoče je bilo tedaj dejstvo, da je v prvi polovici leta 2008 Slovenijo čakal izjemno zahteven in pomemben projekt – predsedovanje Evropski uniji. Vlada je tako morala nekaj storiti in premier je odšel v parlament …ods.5.30.

Janez Janša[os.] je v zanj nezavidljivi situaciji 19. novembra 2007 stopil pred poslance z na videz najbolj smiselnim predlogom v parlamentarni demokraciji. Potem ko je na glas razmišljal o možnosti odstopa, je predlagal glasovanje o zaupnici. V razraščajočem nezadovoljstvu z vlado, v razmerah, ki so dajale vtis, da se izgublja temeljno politično čustvo sodobne demokracije – zaupanje –, je parlament (oz. znotraj njega zlasti koalicija) moral pokazati, da še podpira Janšev[os.] kabinet. Premier sicer ni vezal zaupnice na nobeno drugo odločitev parlamenta, kakor je bilo dotlej v navadi in kakor je navadno ravnal Drnovšek[os.] (nazadnje 7 let pred tem; zaupnice ni dobil, novi šef vlade je nato postal Bajuk[os.]). Sam je poudaril, da seods.5.31.

v zgodovini slovenske države /…/ prvič dogaja, da je predsednik Vlade predlagal glasovanje o zaupnici na podlagi tistega člena ustave, ki mu omogoča, da to stori, ne da bi to vprašanje vezal na kakršnokoli konkretno odločitev.blCit.5.13.

Njegov korak je torej nedvomno bil novum, a – po njegovih besedah – podprt z dobrim razlogom:ods.5.32.

Torej, spoštovani poslanke in poslanci, da bo stvar popolnoma jasna, zaupnico vežem na en sam razlog: na vprašanje enotnosti Slovenije pri vodenju EU. O tem boste odločali. Tisti, ki želite, da Vlada in Slovenija kot celota delo pri vodenju EU opravi dobro, Vlado podprite.[181] blCit.5.14.

Predsednik vlade je opoziciji ponudil roko, državniško izpostavil interese države, toda politično vešči poslanci levice se na njegove besede niso ujeli. Nasprotno, videli so jih kot umetno politično vabo. Starosta socialdemokratskih poslancev Miran Potrč[os.] je premierju očital, da je sam sprožil vladno krizo.ods.5.33.

Naj mi bo ob teh ravnanjih dovoljeno poudariti, /…/ da je ob vaši grožnji z odstopom, po mojem vedenju, malokdo verjel, da iskreno ponujate odstop zato, ker zaradi kritike opozicije ne morete uspešno vladati. Kritična opozicija namreč ne more omajati uspešne vlade. Najbrž je še manj tistih, ki vam verjamejo, da iskreno opoziciji ponujate vladanje in predsedovanje Evropski uniji, ker ste prepričani, da je boljša od sedanje vlade. Razlogi za vašo grožnjo z odstopom so bili torej drugje: ugotovili ste, da vam je podpora volivk in volivcev tako padla, da vas lahko pred problemi na naslednjih volitvah reši le neka izjemna poteza, s katero bi povzročili krizo vladanja in posebej postavili pod vprašaj tudi predsedovanje Slovenije Evropski uniji, za vse to pa krivdo naprtili koaliciji /poslanec je najbrž mislil opoziciji/.[182] blCit.5.15.

Vlada je še isti večer glasovanje o zaupnici prestala, dobila je vse koalicijske glasove. Šest ur smo govorili, da smo na koncu tam, kjer smo bili na začetku,[183] je – odhajajoč iz parlamenta – opolnoči resignirano ugotovil Miran Potrč[os.]. Tako je nato tudi ostalo do konca četrtega mandata. ods.5.34.

Predsedovanje Evropski uniji v prvi polovici leta 2008 se je izteklo uspešno in bilo pospremljeno s pozitivnimi komentarji. Posebej delovno in naporno je bilo tudi za državni zbor, ki je v tem času izvedel kar 20 najrazličnejših sestankov odborov nacionalnih parlamentov.[184] Po mnenju predsednika parlamenta Franceta Cukjatija[os.] naj bi ravno predsedovanje vtisnilo najpomembnejši pečat temu mandatu.[185] ods.5.35.

* * *

Kvantitativni podatki o delu državnega zbora tudi v četrtem mandatu ostajajo visoki, po številu sprejetih aktov celo nekoliko višji kot prej. Precej je zraslo število poslanskih vprašanj in pobud, skupaj jih je bilo zastavljenih 3144.[186] Očitno je ta instrument obilno uporabljala tudi opozicija v tistem mandatu. Število obstrukcij je ostalo na (dotlej visoki) ravni prejšnjega mandata – opozicija jih je napovedala 106-krat.[187] Poslanci so poleg tega obravnavali tri interpelacije in ustanovili štiri preiskovalne komisije.[188] Statistično je tako bila legislatura 2004–2008 precej podobna prejšnji.ods.5.36.

Drugačna in precej višja kot v prejšnjem mandatu pa je bila fragmentacija poslanske zbornice. Če je v parlament leta 2004 vstopilo sedem strank in poslanskih skupin (in zraven še poslanska skupina obeh poslancev madžarske in italijanske narodne skupnosti), jih je konec periode dočakalo že devet, povrhu tega pa še dva nepovezana poslanca. Slednje je bilo predvsem posledica političnih preobratov in konsolidacije na politični levici. LDS[or.] je tonila v vse globljo krizo, dokler ni vodenja prevzela politično nepopisana in javnosti predstavljena kot nedolžna, lepa in pametna Katarina Kresal[os.]. Pred tem so jo zapustili nekateri etablirani politiki, vključno z bivšim premierjem Ropom[os.]. Štirje so se priključili Socialnim demokratom (SD)[or.],[189] sedmerica poslancev LDS[or.] je ustanovila novo poslansko skupino Zares[or.],[190] eden pa je nadaljeval delo kot nepovezan poslanec. Poslanska skupina SNS[or.] se je razpolovila, trije poslanci so ustanovili novo poslansko skupino Lipa[or.], s težavami pa sta se soočali tudi koalicijski SLS[or.] in NSi[or.]. Na prvo so leteli hudi medijski napadi, a je dočakala konec mandata s številčno nespremenjeno poslansko skupino, iz druge pa je en poslanec izstopil in postal nepovezan. Politični tempo v volilnem letu sta najbolj diktirali SD[or.] in SDS[or.]. SD[or.] je po izstopih iz LDS[or.] tudi postala najmočnejša opozicijska stranka.[191] ods.5.37.

Opombe:

[156] Nataša Rijavec Bartha: Slovenija v letu 2004. Dostopno na: Multimedijski center: MMC RTV Slovenija. 8. 6. 2011, http://tvslo.si/#ava2.107445953, (5. 6. 2012) [bibl].

[157] Gl. Mladina. 2004, št. 29 [bibl].

[158] : Poročilo o izidu rednih volitev poslancev v Državni zbor z dne 13. 10. 2004. Dostopno na: Državna volilna komisija. 13. 10. 2004, http://www.dvk.gov.si, (20. 12. 2011) [bibl]. Za predstavitev kampanje gl. npr. Miha Štamcar: Oglasni pristopi. V: Mladina. 2004, št. 40 [bibl].

[159] Nabor možnih vzrokov (tudi nekoliko šaljivih) za poraz LDS[or.] gl. Ali H. Žerdin: Petdeset razlogov za padec LDS. V: Mladina. 13. 10. 2004, št. 41, http://www.mladina.si/94472/petdeset-razlogov-za-padec-lds/, (3. 7. 2014) [bibl].

[160] Dobesedni zapis 1. seje IV. mandata DZ z dne 22. 10. 2004. Dostopno na: Državni zbor RS. 22. 10. 2004, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=IV&type=sz&uid=790B2A22539EB30FC1256F3B00338C10, (19. 6. 2014) [bibl].

[161] Dobesedni zapis 1. seje IV. mandata DZ z dne 22. 10. 2004. Dostopno na: Državni zbor RS. 22. 10. 2004, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=IV&type=sz&uid=790B2A22539EB30FC1256F3B00338C10, (19. 6. 2014) [bibl].

[162] Dobesedni zapis 1. seje IV. mandata DZ z dne 22. 10. 2004. Dostopno na: Državni zbor RS. 22. 10. 2004, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=IV&type=sz&uid=790B2A22539EB30FC1256F3B00338C10, (19. 6. 2014) [bibl].

[163] Dobesedni zapis 1. seje IV. mandata DZ z dne 22. 10. 2004. Dostopno na: Državni zbor RS. 22. 10. 2004, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=IV&type=sz&uid=790B2A22539EB30FC1256F3B00338C10, (19. 6. 2014) [bibl].

[164] Dobesedni zapis 1. seje IV. mandata DZ z dne 22. 10. 2004. Dostopno na: Državni zbor RS. 22. 10. 2004, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=IV&type=sz&uid=790B2A22539EB30FC1256F3B00338C10, (19. 6. 2014) [bibl].

[165] Poročilo o delu Državnega zbora v mandatnem obdobju 2004–2008. Ljubljana 2008, str. 20 [bibl].

[166] Dobesedni zapis 1. izredne seje IV. mandata DZ z dne 9. 11. 2004. Dostopno na: Državni zbor RS. 9. 11. 2004, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=IV&type=sz&uid=DD6F1A725B2FD4A3C1256F4D00463C1E, (11. 6. 2014) [bibl].

[167] Dobesedni zapis 1. izredne seje IV. mandata DZ z dne 9. 11. 2004. Dostopno na: Državni zbor RS. 9. 11. 2004, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=IV&type=sz&uid=DD6F1A725B2FD4A3C1256F4D00463C1E, (11. 6. 2014) [bibl].

[168] Za vlado je sicer glasovalo 51 poslancev, proti pa 37.

[169] Dobesedni zapis 4. izredne seje IV. mandata DZ z dne 3. 12. 2004. Dostopno na: Državni zbor RS. 3. 12. 2004, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=IV&type=sz&uid=E9B9E7205EE6C4CBC1256F6A00382DE9, (11. 6. 2014) [bibl].

[170] Nataša Rijavec Bartha: Slovenija v letu 2004. Dostopno na: Multimedijski center: MMC RTV Slovenija. 8. 6. 2011, http://tvslo.si/#ava2.107445953, (5. 6. 2012) [bibl].

[171] Tanja Gobec: Slovenija v letu 2005. Dostopno na: Multimedijski center: MMC RTV Slovenija. 8. 6. 2011, http://tvslo.si/#ava2.107448188, (5. 6. 2012) [bibl].

[172] Državni zbor je tako brez težav med prvimi parlamenti ratificiral Evropsko ustavno pogodbo.

[173] Dobesedni zapis 8. seje IV. mandata DZ z dne 11. 7. 2005. Dostopno na: Državni zbor RS. 11. 7. 2005, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=IV&type=sz&uid=4619D4F4BAA3A828C125704200469019, (11. 6. 2014) [bibl].

[174] Opozicija je sicer zahtevala ustanovitev dveh preiskovalnih komisij. Prva se je ukvarjala z nakupom pehotnih bojnih oklepnikov Patria, druga pa bi naj preiskovala ozadje sporne prodaje trgovskega sistema Mercator. Toda do tega zaradi pravno-političnega zapleta ni prišlo. Zahtevo po ustanovitvi preiskovalne komisije, ki bi vključevala preiskavo posla z Mercatorjem, je namreč dala tudi koalicija, le da je njena zahteva vključevala še številne druge sporne posle iz časa tranzicije. (Poročilo o delu Državnega zbora v mandatnem obdobju 2004–2008. Ljubljana 2008, str. 64–67 [bibl]). In ker je lahko eno zadevo preiskovala le ena komisija, opozicija svoje komisije ni dobila, marveč je politično odgovornost nato preiskovala skozi komisijo, ki jo je zahtevala in vodila koalicija. Predsednika parlamenta je opozicija zato tožila na upravnem sodišču, a je to predmet zavrglo.

[175] Dobesedni zapis 29. seje IV. mandata DZ z dne 18. 6. 2007. Dostopno na: Državni zbor RS. 18. 6. 2007, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=IV&type=sz&uid=C26AAD9D9069AF81C125730600464F36, (11. 6. 2014) [bibl].

[176] Dobesedni zapis 29. seje IV. mandata DZ z dne 18. 6. 2007. Dostopno na: Državni zbor RS. 18. 6. 2007, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=IV&type=sz&uid=C26AAD9D9069AF81C125730600464F36, (11. 6. 2014) [bibl].

[177] Dobesedni zapis 7. seje IV. mandata DZ z dne 17. 6. 2005. Dostopno na: Državni zbor RS. 17. 6. 2005, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=IV&type=sz&uid=4690E81D6D042E4AC1257029002CEE03, (11. 6. 2014) [bibl].

[178] Sebastijan Ozmec: Bo Peče odšel?. V: Mladina. 2005, št. 14 [bibl].

[179] Tako se je v začetku leta 2005 na vratih poslanske skupine SNS[or.] v prostorih državnega zbora pojavil napis: Vsi izbrisani vabljeni na ples, igral vam bo Jelinčič na puško mitraljez !!!!! Javnost je tedaj ostro reagirala, odzval se je tudi ombudsman Matjaž Hanžek[os.], Cukjati[os.] pa je le benevolentno dejal, kako vsekakor ne gre za neko strahotno zadevo, da bi morali sedaj raziskovati, kdo je to nalepil. − Siniša Gačič: Izbrisane pred puškomitraljez!. V: Mladina. 2005, št. 9 [bibl].

[180] Dobesedni zapis 26. izredne seje IV. mandata DZ z dne 15. 2. 2007. Dostopno na: Državni zbor RS. 15. 2. 2007, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=IV&type=sz&uid=A4B33F8A3829A9ABC125728F0034FF68, (11. 6. 2014) [bibl].

[181] Dobesedni zapis 33. seje IV. mandata DZ z dne 19. 11. 2007. Dostopno na: Državni zbor RS. 19. 11. 2007, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=IV&type=sz&uid=1D525BA1CB02FDB3C12573A8003854A4, (11. 6. 2014) [bibl].

[182] Dobesedni zapis 33. seje IV. mandata DZ z dne 19. 11. 2007. Dostopno na: Državni zbor RS. 19. 11. 2007, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=IV&type=sz&uid=1D525BA1CB02FDB3C12573A8003854A4, (11. 6. 2014) [bibl].

[183] Jure Trampuš: Veliko hrupa za nič. V: Mladina. 2007, št. 47 [bibl].

[184] Poročilo o delu Državnega zbora v mandatnem obdobju 2004–2008. Ljubljana 2008, str. 47–49 [bibl].

[185] Poročilo o delu Državnega zbora v mandatnem obdobju 2004–2008. Ljubljana 2008, str. 4 [bibl].

[186] Poročilo o delu Državnega zbora v mandatnem obdobju 2004–2008. Ljubljana 2008, str. 33–34 [bibl].

[187] Poročilo o delu Državnega zbora v mandatnem obdobju 2004–2008. Ljubljana 2008, str. 25–26 [bibl].

[188] Poročilo o delu Državnega zbora v mandatnem obdobju 2004–2008. Ljubljana 2008, str. 37–38, 64–67 [bibl].

[189] ZLSD[or.] se je na svojem 5. kongresu 2. aprila 2005 preimenovala v Socialne demokrate (SD)[or.].

[190] Stranka Zares[or.] – socialno liberalni je bila ustanovljena 6. 10. 2007. V kadrovskem in deloma programskem pogledu (tega je sicer precej nadgradila) je bila ena od naslednic Drnovškove[os.] LDS[or.].

[191] Stranki SD[or.] je posledično tudi pripadalo podpredsedniško mesto parlamenta (namesto Marka Pavlihe[os.], ki je bil izvoljen kot poslanec LDS[or.]). Za to funkcijo je predlagala več kandidatov, nazadnje svojega starosto Mirana Potrča[os.], a prav nihče ni dobil zadostnega števila glasov. Po Potrčevem[os.] mnenju je bil vzrok temu koalicijsko nerazumevanje parlamentarne demokracije in strah pred vse močnejšo SD[or.]. – Peter Petrovčič: Neizvolitev Potrča …. V: Mladina. 2007, št. 3 [bibl].

Peto mandatno obdobje – v znamenju krize pog.6.

Na predvečer petih državnozborskih volitev septembra 2008 je bil slovenski politični prostor videti precej jasen in predvidljiv. V njem je dominirala prva vladna stranka, Janševa[os.] SDS[or.], ob njej in hkrati daleč za njo sta stali vse bolj neprepoznavni koalicijski partnerici SLS[or.] in NSi[or.]. DeSUS[or.], četrta stranka vladne koalicije, je bila s svojo upokojensko bazo in lahnim distanciranjem od aktualne vlade solidno pozicionirana. Na opozicijski strani je vodilno vlogo prevzela SD[or.], ki je skupaj s strankama Zares[or.] in LDS[or.] oblikovala zvezo, popularno imenovano levosredinski trojček ali KGB – po začetnicah imen strankarskih prvakov. Jelinčičeva[os.] SNS[or.] se je kljub odhodom njenih vidnih članov, ki so ustanovili stranko Lipa[or.], ohranjala in s standardnimi populizmi učinkovito opozarjala nase. Zdelo se je, da bo SDS[or.] relativna zmagovalka, s tem da bo levosredinski trojček skupaj z DeSUS[or.]-om najbrž zbral večino glasov[192] … Vse je bilo videti predvidljivo in dolgočasno in takšna je bila, vsaj po mnenju medijskih strokovnjakov, tudi predvolilna kampanja.[193] Lajtmotiv vseh strank je postala blaginja, programske poti do nje pa vse bolj nekonkretne, frazerske in zlasti vse bolj medsebojno podobne.[194] Volivec se je tako le stežka odločal na podlagi programov, svoj glas je moral zaupati na podlagi drugih faktorjev – prepričljivosti kampanjske oblike, karizme, spremljajočih afer, svojega ukoreninjenega političnega prepričanja, bolj ali manj iracionalnega razmisleka … kakor vselej na podlagi nepredvidljivih elementov …ods.6.1.

Volilni izid je v analitskem okviru predvidljivega in nepredvidljivega tisto septembrsko nedeljo naposled obtežil nepredvidljivo. Pričakovanjem navkljub je relativno zmago slavila Pahorjeva[os.] SD[or.], ki je prejela 30,45 % glasov in s tem 29 poslanskih mandatov. Dotlej prva stranka SDS[or.] ji je sledila z le mandatom manj (29,26 % glasov). Na visoko tretje mesto se je uvrstila novinka Zares[or.]; prejela je 9,37 % glasov (9 mandatov). DeSUS[or.]-u je s 7,45 % glasov pripadlo sedem poslanskih sedežev, SNS[or.]-u pa s 5,40 % glasov pet sedežev. Enako število mandatov – pet – sta osvojili tudi SLS[or.] (v predvolilni koaliciji s SMS[or.]; prejela je 5,21 % glasov) in LDS[or.] (5,21 % glasov). Poslanec italijanske narodnosti je znova postal Roberto Battelli[os.], na stolček poslanca madžarske narodnosti je namesto dolgoletne poslanke Pozsonceve[os.] sedel László Göncz[os.].[195] Ob zmagi SD[or.] je bilo ogrodje prihodnje koalicije znano (stranke KGB), relativna neznanka je bil zgolj četrti (oz. tudi peti) koalicijski partner, ki bi omogočal zadosti številčno koalicijo. Razočaranemu premierju Janši[os.] takoj po volitvah, ko so bili znani le rezultati vzporednih volitev, ni preostalo drugega kot reči, da velja zmagovalcem njegova (takrat sicer še pogojna) čestitka.[196] ods.6.2.

Volilni izidi so torej bili za marsikoga presenetljivi, čisto racionalnih razlogov, ki so volivce odvrnili od dotlej vladajoče koalicije, ni bilo najti v (pre)velikem številu. Prve povolilne analize so zato ugotavljale, da so volitve prevesili sredinski volivci, nezadovoljni z načinom vladanja.[197] Prevzetna širokopoteznost koalicije, ki se je denimo kazala v ambicioznem projektu plačne reforme za vse javne uslužbence, je v kombinaciji z brezkompromisno in ostro retoriko njenih poslank in poslancev v parlamentu okrnila njeno verodostojnost.[198] Poleg tega seveda nikomur ni ušlo, da sta SLS[or.] in NSi[or.] dosegli precej slabši rezultat kot pred štirimi leti. NSi[or.] je celo izpadla iz parlamenta, njen predsednik Bajuk[os.] pa nemudoma odstopil. Kot poraženec se je po volilni nedelji povsem umaknil iz političnega življenja, s čimer je v slovensko politično kulturo vnesel nov vzorec obnašanja. Neuspeh obeh strank so analitiki precej pripisali uspehu stranke SDS[or.], saj ta ni poslabšala svojega volilnega izida izpred štirih let. Sredinske volivce naj bi sicer izgubila, a je zato izsesala koalicijski partnerici in s tem ostala osamljena. Na drugi strani je ob SD[or.] stal močnejši partner Zares[or.], ki je s predsednikom Gregorjem Golobičem[os.] najbolj prepričljivo problematiziral ravnanje koalicije in tako predstavljal alternativo umirjenemu Borutu Pahorju[os.]. Zares je zajel tudi del standardnega volilnega telesa LDS[or.] (ravno tako kot SD[or.]), zaradi česar je bil izkupiček glasov stranke Katarine Kresal[os.] bolj pičel.[199] Ob vsem pa seveda ne gre spregledati tudi učinka afere Patria,[200] ki se je najbolj razplamtela pred volitvami in je gotovo omajala zaupanje v največjo vladno stranko in njenega predsednika.ods.6.3.

* * *

Potem ko je bilo izvoljenih vseh devetdeset poslank in poslancev, so se ti – kakor vselej dotlej – zbrali na konstitutivni seji in začeli peti mandat Državnega zbora Republike Slovenije. V veliki dvorani na Šubičevi je 15. oktobra 2008 znova zadonela Zdravljica, na mesto predsedujočega je znova sedel najstarejši poslanec; to je bil Vasja Klavora[os.]. Predsedujoči je najprej dal besedo Francetu Cukjatiju[os.], ki se je poslavljal z visoke funkcije. Panta rhei, je dejal Cukjati[os.] in ugotovil, da imamo nov državni zbor, z novim entuziazmom in novo voljo, a kakor vselej enak izziv:ods.6.4.

/…/ da bomo znali spoštovati vse, ne glede na to, kakšni nazorski opciji pripadajo; spoštovali njihove želje, njihove sanje, želje po humani, pravični, dobri srečni družbi. Ta naša želja oziroma ta naša naloga spoštovati vse ljudi se bo najprej pokazala v spoštovanju do nas samih, do kolegic in kolegov znotraj te dvorane; v spoštovanju do vseh, ne glede na to, kateri stranki pripadajo.[201] blCit.6.1.

V prvih štirih mandatih ni bilo vedno tako in razprava v parlamentu je pokazala, da tudi v petem ni bilo nič drugače. Kolegi so Cukjatijev[os.] apel preslišali …ods.6.5.

Po potrditvi mandatov so poslanci takoj prešli k volitvam svojega vodstva. Pričakovana prihodnja koalicija je za predsednika predlagala Pavla Gantarja[os.], uveljavljenega in uglednega politika. Zanj je Gregor Golobič[os.] dejal, da ga odlikujejoods.6.6.

/…/ svobodomiselnost, iskrenost in posebna svetovnonazorska odprtost. Je liberalec z vestjo. Kot tudi odločen in jasnih političnih načel je vselej pripravljen preizpraševati lastna politična stališča in poglede, dovzeten za dialog, naklonjen iskanju stičnih točk, ne pa poudarjanju razlik, s tistimi, ki ne izhajajo iz istega svetovnonazorskega obzorja. Njegova dolgoletna politična biografija je bogata, vedno navdahnjena tudi z aktivizmom in prežeta s posebno pozornostjo do vrenja in dogodkov v civilni oziroma javni sferi. Zgodovina slovenskega boja za demokracijo, za spoštovanje človekovih pravic in državljanskih svoboščin ne more mimo njegove vloge.[202] blCit.6.2.

Kandidatove vrline je videla tudi potencialna opozicija, saj mu je nekaj njenih poslancev izreklo javno podporo. Po mnenju Mira Petka[os.] mu je bilo funkcijo predsednika absolutno zaupati, Jožef Jerovšek[os.] pa je poudaril, kako je bil Gantar[os.] eden tistih poslancev,ods.6.7.

/…/ ki je spoštoval polemiko, replike in medklice v Državnem zboru. V tem se je pomembno razlikoval od večine dosedanje opozicije, ki je takšno ravnanje, ki je imanentno za parlamente, opredeljevala kot nekaj nezaslišanega, ker je pač izhajala iz preteklih časov, ko so bile vse odločitve dogovorjene nekje drugje in so bile takratne skupščine samo mesto dviganja rok – brez polemik, brez tega.[203] blCit.6.3.

Toda če je prihodnja opozicija po eni strani (vsaj v enem delu) Gantarju[os.] zaupala, je po drugi strani nadvse kritično ocenjevala iskanje primernega kandidata znotraj pričakovane koalicije. Ta je v javnost dejansko pošiljala nerodna sporočila, ki so dajala vtis, da največji stranki trojčka ne želita prevzeti vodenja parlamenta. SD[or.] je funkcijo ponujala prvaku Zaresa[or.], ta je dejal, kako vidi v poslancu Potrču[os.] naravnega kandidata. Poslanec Jože Tanko[os.] je zaplet pokomentiral nadvse ostro:ods.6.8.

Z izmikanjem in nezainteresiranostjo za funkcijo predsednika Državnega zbora ste pokazali, da imate ponižujoč odnos do hrama demokracije, in s tem ste tudi nakazali, kakšna bosta vloga in odnos do Državnega zbora v tem mandatu.blCit.6.4.

Iz tega je nato izpeljal naslednji sklep:ods.6.9.

Eni se odrekajo funkciji predsednika Državnega zbora, čeprav imajo strokovno morda ustrezne kandidate, drugi se izmikajo, ker želijo več besede pri konkretnem upravljanju z denarjem, torej dajejo več poudarka izvršnim funkcijam. Tudi ravnovesja med zakonodajno, izvršno in drugimi oblastmi ne bo več, saj bo nova koalicija, vsaj tako kaže, težišče izrazito pomaknila na izvršno oblast in bo Državni zbor najbrž le postal poslušno orodje drugih vej ali centrov, ki bodo tu v Državnem zboru le iskali pokritje za svoje odločitve.[204] blCit.6.5.

Njegova teza se zdi smiselna, a je bila tedaj že dolgo veljavna. Center politične moči je vsekakor vlada, tudi v drugih primerljivih parlamentarnih demokracijah, ne le v Sloveniji.ods.6.10.

Obljubljena podpora Gantarju[os.] na tajnem glasovanju ni izostala, prejel je 69 glasov poslank in poslancev. V postizvolitvenem nagovoru je podal svoje videnje parlamenta, ki je bilo prav tako, kakršno so mu pripisovali kolegi v razpravi o njegovi kandidaturi. Po njegovem mnenju demokracija in opozicija v parlamentu ni samo za okras.ods.6.11.

Niti ne more biti samo vzvod demokratične legitimizacije vladajoče večine. Je mnogo več. Je dokaz, stalni dokaz, da pri vseh političnih odločitvah obstaja tudi alternativa. Obstaja drugačna možnost, drugačna in druga pot. Da tisto, kar je sprejeto, ni edino možno, ampak je lahko tudi drugače.[205] blCit.6.6.

Podobno visoko podporo kot Gantar[os.] so še isti dan prejeli tudi vsi kandidati za podpredsedniška mesta – France Cukjati[os.], Vasja Klavora[os.] in Miran Potrč[os.], ob čigar kandidaturo se je sicer pikro obregnil Miro Petek[os.]. Dejal je, da ga podpira, četudi ga je prvič videl na televiziji pred 40 leti. Takrat smo v Črni dobili prvo črno-belo televizijo in smo se vsi zbrali za tem televizorjem. Danes živimo v digitalni dobi, živimo v globalni, internetni televiziji in mislim, da je dobro, da bomo videli gospoda Potrča na tem mestu tudi v tej podobi. [206] ods.6.12.

Pred glasovanjem o podpredsednikih, a hkrati šele po izvolitvi predsednika parlamenta je zbor nagovoril tudi predsednik republike Danilo Türk[os.]. V tej vlogi je pred poslance stopil prvič, a je svoj govor tako po formi kot po tezah približal obema predhodnikoma, Kučanu[os.] in Drnovšku[os.]. Poudaril je pomembnost državnega zbora, v katerem je videl tribuna razprave, tržnico in idejni prostor usklajevanja v slovenski demokraciji. Ta je bila po njegovem mnenju v dobri formi.ods.6.13.

Morebiti ji manjka kakšen element zrelosti, ki ga prinaša daljše zgodovinsko obdobje. Morebiti so nekatere naše politične delitve preveč ideološke in preveč povezane z značilno slovensko trmo. Navzlic temu pa smo v svoji zgodovini, zlasti v zadnjih dveh desetletjih, v Sloveniji dokazali, da se znamo odgovorno in resno odločati, tako kadar gre za velike zgodovinske odločitve, kakršna je bila osamosvojitev in vzpostavitev suverene države Slovenije, kot tudi, ko gre za bolj praktične in bolj vsakdanje odločitve.[207] blCit.6.7.

* * *

Tri tedne po konstituiranju, 7. novembra 2008, so se poslanci sestali na prvi izredni seji, katere osrednja in prva točka je po običaju bila obravnava predloga predsednika republike za izvolitev kandidata za predsednika vlade. Predsednik Türk[os.] je v skladu s pričakovanji predlagal prvaka SD[or.] Boruta Pahorja[os.], ki je pred poslance stopil z daljšim programskim govorom. Njegov nastop je bil prepričljiv, njegove besede pa v vsej svoji podrobnosti splošne, a povezovalne hkrati:ods.6.14.

Kot sem dejal pri predsedniku države, povem tudi pri vas – čeprav utegnem biti kasneje deležen določenih očitkov, da temu ni tako – ampak veljam za politika konsenza. In kot sem rekel predsedniku države, me mine potrpljenje sem in tja samo takrat, ko kdorkoli znova in znova govori o naših in vaših. Zlasti v časih, ki nas čakajo, si po moje te pogubne delitve ne moremo privoščiti. Jaz mislim, da potrebujemo eden drugega. In na koncu, spoštovani gospod predsednik, visoki dom, vsak od nas kot posameznik zlasti v razmerah, ki nas čakajo, ne zmore skoraj nič, mi vsi skupaj pa zmoremo skoraj vse![208] blCit.6.8.

Bodoča opozicija, ki je postajala vse bolj očitna, je njegov nastop seveda pospremila s kritiko, ki pa ni bila toliko usmerjena v samega kandidata, kolikor v njegove strankarske in koalicijske tovariše (in tudi predsednika republike). Poslanec Tanko[os.] iz vrst SDS[or.] je njihova ravnanja, izključevanja in zavlačevanja primerjal z odgovornimi ravnanji Janševe[os.] vlade ter sklenil, da njegova poslanska skupina kandidata ne bo podprla. To pa ne pomeni, da ne bomo podprli ustreznih ukrepov najverjetnejše vladne ekipe, ki bo predlagala kot izhod iz oteženih razmer, na primer razvojnih spodbud, davčnih olajšav, dohodninskih olajšav in drugih ukrepov, ki jih bodo zahtevale zapletene razmere.[209] ods.6.15.

Ob koncu razprave je Pahorja[os.] podprlo 59 poslank in poslancev. Zahvalil se jim je za zaupanje in dejal, da ga ne vidi kot bianco menico, ampak kot velik kredit, ki sem ga dolžan poravnati s svojim vestnim delom.[210] 21. novembra je bila nato izvoljena še njegova vlada, po pričakovanju koalicijska, sestavljena iz t. i. levosredinskega trojčka in stranke DeSUS[or.]. Skupaj je premogla solidnih 50 glasov, na glasovanju pa je dobila tudi tradicionalno podporo obeh poslancev narodnosti in še stranke SNS[or.] (56 glasov). Pahor[os.] je ob predstavitvi svoje ministrske ekipe znova po nogometno pozval, kako potrebujemo drug drugega – zato, ker mora slovenska politika v celoti, ne zgolj vlada, v času, ki je pred nami, odigrati vlogo reprezentance.[211] ods.6.16.

* * *

Novi vladi je prvak opozicije Janša[os.] obljubil klasičnih sto dni miru, ko SDS ne bo vlagala interpelacij ali posegala po drugih poslovniških, ustavnih ali zakonskih ukrepih, ki jih ima za neposreden nadzor nad delom vlade, tudi zato – kakor je poudaril –, ker bodo številni ministri potrebovali kar nekaj časa, da se seznanijo z razmerami. Še posebno tisti, ki prvič stopajo na odgovorne funkcije v izvršilni oblasti. V tem primeru kar takoj v vrh.[212] Nedvomno gentlemanska gesta opozicije, a se ji je premier Pahor[os.] odrekel. Ne nazadnje in predvsem zato, ker časa za seznanjanje ni bilo na voljo. Že na predvečer volitev je namreč bilo jasno, da se po svetu vse bolj širi dolžniško-finančna kriza, ki utegne prerasti v širšo gospodarsko krizo in zajeti tudi Slovenijo. Pahorjeva[os.] ekipa je dajala vtis, da se zaveda situacije, premier je na zaskrbljujoče napovedi opozoril tudi ob svoji premierski predstavitvi in celo napovedal težko prihodnost, toda v naslednjih mesecih je nato vsled svojega konsenzualnega pristopa ukrepal počasi in omahljivo. Morda tudi zaradi prvih komentarjev opozicije, ki so vladi očitali preveliko črnogledost, s čimer bi naj ta vnaprej opravičevala svoja dejanja.[213] Prvi sveženj protikriznih ukrepov je prišel v parlament ob koncu leta.[214] Poslanci so ga sprejeli na zadnji seji leta 2008 in tako skoraj simbolično napovedali osrednje težišče petega mandata – premagovanje krize, ki je naposled iz gospodarske prerasla v politično.ods.6.17.

Razmere so se zaostrile takoj naslednje leto. Nič ni šlo tako, kot bi moralo. Kriza je postala tudi slovensko dejstvo. Zvrstile so se stavke, razraščalo je nezadovoljstvo, pravega odziva vladne koalicije pa ni bilo čutiti … Nasprotno, vse bolj in bolj se je utrjevalo prepričanje o tem, da so politiki s političnimi institucijami vred sami sebi namen. Neizogibni koalicijsko-opozicijski spori so preraščali v odkrite konflikte, povrhu vsega pa je še sama koalicija dajala vtis razglašenega orkestra.[215] To se je kazalo tudi v javnomnenjskih anketah ocene dela vlade in parlamenta, ki so mesec za mesecem padale …[216] ods.6.18.

Konfliktna politična klima se je v parlamentu prvič razgalila že v začetku leta 2009 ob precej benignem glasovanju, kjer nihče ni pričakoval zapletov. Šlo je za ratifikacijo sporazuma o vstopu Albanije in Hrvaške v zvezo Nato. Koalicija je z ratifikacijo soglašala, največja opozicijska stranka SDS[or.] pa je napovedala obstrukcijo. Na prvi pogled nič nenavadnega. Brez glasov SDS[or.] ratifikacija ni bila mogoča, zato se je lahko zdelo, da je poslanska skupina z uporabo konkretnega parlamentarnega orodja obstrukcije učinkovito onemogočila sprejetje nečesa, čemur nasprotuje. Toda bistvo in vsa nenavadnost je bila tedaj v tem, da SDS[or.] pravzaprav pridružitvi obeh držav k Natu ni nasprotovala. Le čemu je torej ravnala tako? Pravi vzrok njenega ravnanja je bil v dejstvu, da je koalicija zavrnila zaključni račun proračuna za leto 2007, ki je bilo tisto proračunsko leto, na katero je bila prejšnja koalicija nadvse ponosna. Svojo podporo ratifikaciji je SDS[or.] zato vezala na sprejetje zaključnega računa. Koalicija je bila stisnjena v kot. Če je želela iz zagate, je morala taktirko vsaj za trenutek prepustiti opoziciji. Glasovanje o zaključnem računu so ponovili in okoli 20 poslancev koalicije, v glavnem iz vrst SD[or.], je nato dokument vendarle podprlo.[217] ods.6.19.

Če povzamem: najprej je ena poslanska skupina napovedala obstrukcijo pri točki, kateri ni nasprotovala, nato pa je del poslancev druge poslanske skupine na ponovnem glasovanju o isti stvari glasoval drugače, četudi se z drugačno opredelitvijo ni strinjal. Javnost je bila zmedena, koalicija osupla. Predsednik Zaresa[or.] Golobič[os.] je ostro obsodil zlasti ravnanje SDS[or.] in v njem videl simbolični požig parlamentarizma, predsednik parlamenta Gantar[os.] pa je skušal pragmatično opravičiti izid ponovnega glasovanja. Po njegovem mnenju je pač bilo treba izbirati med dvema zloma in se odločiti za manjšega. Premislek dela poslancev naj tako ne bi bil sporen.ods.6.20.

Veliko bolj moralno sporno je povezovanje zaključnega računa z ratifikacijo mednarodnega sporazuma. /…/ Na tej točki smo imeli opravka z 'butnskalarsko' samovšečnostjo. V politiki tudi ni vse dovoljeno: eno je spreminjati stališča, ko izbiraš med dvema slabima možnostma, drugo je politika iracionalne presoje, ki ne odstopa od svoje pozicije, četudi pogori hiša in ona sama v njej. Najboljši opis za ravnanje prvaka SDS[or.] je efekt škorpijona in žabe. Pripravljen je bil uničiti tudi svoje lastno delo, da bi dokazal, da ima prav v popolnoma nepomembnem primeru.blCit.6.9.

Nato je še ostro dodal:ods.6.21.

Sedaj nam je jasno, da SDS[or.] nima nobenih mej, zato bomo morali vedno ravnati, kot da se lahko zgodijo najhujši scenariji. V vseh občutljivih zgodbah bomo morali imeti pred očmi, da je najslabši scenarij najverjetnejši. Načelno sodelovanje in partnerstvo je očitno le komunikacijska strategija opozicijske stranke. V SDS[or.] se bodo morali zelo potruditi, da si bodo povrnili zaupanje koalicije. Vemo tudi, da bodo orodja poslovnika, ki jih ta omogoča opoziciji, uporabljali do konca.[218] blCit.6.10.

Ravnanje poslanske skupine SDS[or.] je skušal pojasniti njen poslanec in nekdanji predsednik parlamenta Cukjati[os.]:ods.6.22.

Očitno je, da koalicija ni pričakovala naše reakcije. V minulem mandatu je bilo tudi veliko obstrukcij, a zaradi tega sodelovanje pri razvojnih programih ni trpelo. Zaradi obstrukcij se mostovi takrat niso rušili. Ocene o koncu parlamentarizma so zelo pretirane, kar priča o tem, da imamo različna mnenja o demokraciji in parlamentarizmu. Vladna koalicija še ne razume, da bo morala v nekaterih stvareh prisluhniti opoziciji, če bo hotela speljati velike projekte. Kdor bo načrtoval takšne projekte, bo moral delovati taktno, kot smo mi to počeli v minulem mandatu. Gospodje se bodo morali naučiti, kako v državnem zboru peljati resno politiko.blCit.6.11.

Gantar[os.] mu ni ostal dolžan:ods.6.23.

V parlamentu imamo opraviti z dvema političnima kulturama. Kulturo političnega brutalizma, ki striktno zasleduje lastne interese, ki ukrepa brez pomisleka o posledicah in nastavi nož na vrat, če le utegne. Na drugi strani je normalna demokratična politična kultura, ki sprejema logiko pozicije in opozicije, a hkrati tudi ve, da ne sme do konca poraziti nasprotnika.[219] blCit.6.12.

Iz orisane retorike parlamentarnih frontmanov moremo razbrati jasno sporočilo: politični spopad bo neizprosen. ods.6.24.

* * *

Ob vseh pomembnih temah (ali vsaj tistih, ki so bile izpostavljene kot pomembne) so se skozi ves mandat duhovi ločevali. Ko se je vlada s sosednjo Hrvaško uspela končno dogovoriti o rešitvi mejnega vprašanja, kar moremo nedvomno šteti za enega njenih večjih uspehov, je takoj naletela na odločno nasprotovanje opozicije in tudi dela vidnejših intelektualcev (a po drugi strani je precejšen del javno izpostavljenih intelektualcev sporazum podpiral). Parlament je z glasovi koalicije nato t. i. arbitražni sporazum podprl, a močno vsejani dvomi so ostali.[220] ods.6.25.

Izrazitega nasprotovanja je bila deležna tudi reforma pokojninskega sistema. O tem, da je slednja potrebna in pomembna, so se sicer strinjale vse parlamentarne stranke, o izbranem načinu pa ne več. Koalicijski predlog, ki je med drugim predvideval višanje upokojitvene starosti za tri leta, so najbolj odkrito zavračali v SDS[or.] in SNS[or.], pomisleke pa so imeli tudi v DeSUS[or.]. Za reformo njegovi poslanci nato niso glasovali, a je preostanku koalicije priskočila na pomoč SLS[or.], tako da je novi zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju konec leta 2010 le bil sprejet.[221] V okviru reformiranja trga dela je koalicija sprejela še zakon o malem delu, ki je drzno spreminjal sistem študentskega dela in načenjal finančne imperije študentskih organizacij in servisov. Temu so ti seveda močno nasprotovali in maja 2010 organizirali študentske demonstracije pred poslopjem državnega zbora.[222] Toda legitimno izražanje nestrinjanja z zakonom se je tedaj sprevrglo v neartikulirano blatenje in celo nasilje. Naokrog so letele granitne kocke, izbruhnili so manjši plameni, poslopje parlamenta (zlasti vhodni portal) je bilo opazno poškodovano. Sprejete odločitve parlamenta nikakor niso bile sprejete …ods.6.26.

Že tako razburkane parlamentarne vode je novembra 2009 še razpihala odločitev predsednika republike Danila Türka[os.] o podelitvi najvišjega državnega odlikovanja nekdanjemu republiškemu sekretarju za notranje zadeve iz osemdesetih let Tomažu Ertlu[os.]. Opozicija se je ob tem hudo razvnela, saj je pod Ertlovo[os.] pristojnost sodila tudi zloglasna Služba države varnosti, popularno (po srbski kratici) imenovana Udba. Po njenem mnenju je predsednik z odlikovanjem Ertla[os.] kršil ustavo (in to kar 34-krat) in je zato parlamentu predlagala, naj predsednika obtoži pred ustavnim sodiščem. Türk[os.] je očitke zavrnil, a opozicija je ostala neizprosna. V dejanju predsednika republike je videla nevarno simbolno dejanje, ki je mejilo na absurd. Ob glasovanju je nato ostala osamljena, saj večina poslancev predloga ni podprla.[223] ods.6.27.

Državni zbor je postajal polje trajnejših konfliktov, kar se je odrazilo tudi v parlamentarni razpravi. Med posebej nepomirljivo in izključujočo, ki je hkrati opozarjala na globoka idejna, konceptualna in celo kulturno-antropološka razhajanja, lahko nedvomno uvrstimo debato o predlogu novega družinskega zakonika, ki se je s prvim branjem začela marca 2010, nato pa skorajda prerasla v nerazumljivo neverending story. Koalicijo so pri predlogu vodile iskrene želje, saj je ne nazadnje posodabljala več kot 30 let staro družinsko zakonodajo. Po besedah resornega ministra Ivana Svetlika[os.] so jo hoteli urediti v skladu z zahtevami časa in prostora. Zakonik je deloval sodobno in celovito, hkrati pa ni delal razlik na osnovi rase, spola, družbenega položaja ali verskega prepričanja in tudi ne na osnovi spolne usmeritve. Opozorila in odločbe Ustavnega sodišča Republike Slovenije na tem področju so bila jasna in nedvoumna, zato smo jih v celoti upoštevali. Ministrovo pojasnilo se zdi v 21. stoletju skorajda nepotrebno, saj je ne nazadnje bil namen novega zakonika zaščititi interese in koristi vseh otrok, ne glede na to, v kakšnem tipu družinske skupnosti živijo. Pri tem ne moremo in ne bomo delali nikakršnih razlik. Vsi morajo uživati polnopravno državljanstvo.[224] Toda temu ni bilo tako; tradicionalistični stereotipi, velikokrat zaviti v enostranske interpretacije dvomljivih raziskav, so očitno bili bolj aktualni, kot je predvidevala koalicija.ods.6.28.

O predlogu zakonika je prvi spregovoril poslanec Cukjati[os.] in uvodoma sicer priznal, da predlog vsebuje vrsto dobrih rešitev, a je vendarle nesprejemljiv,ods.6.29.

ker bistveno spreminja razumevanje slovenske družine oziroma zakonske zveze. Prvič v zgodovini jo usodno razvrednoti, ker popolnoma ignorira njeno naravno, biološko usmerjenost v novo življenje, tisto usmerjenost, s katero vsak, predvsem demografsko ogrožen slovenski narod, stoji in pada.blCit.6.13.

Nasprotnike je očitno zmotila predvsem izenačitev istospolnih in raznospolnih skupnosti, zavoljo česar si je Cukjati[os.] v nadaljevanju privoščil izlet v svet homoseksualnosti. Dejal je, kako so 70 letods.6.30.

/…/ terapevti in psihiatri učili, da je homoseksualnost čustvena motnja, ki je posledica podzavestnih nerazrešenih konfliktov glede spola in osebnosti. Leta 1973 pa je pod pritiskom maloštevilnih, a zelo agresivnih homoseksualnih skupin Ameriško združenje psihiatrov homoseksualnost nepričakovano brisalo s seznama psihiatričnih diagnoz, čeprav za to ni bilo nobenih strokovnih razlogov. Evropski učbeniki psihiatrije iz 80-ih let so homoseksualnost še vedno obravnavali kot najpogostejšo obliko seksualne perverznosti.blCit.6.14.

Po njegovem je torej bil cilj predlaganega zakonika zgolj v degradaciji klasične družine. Iz tega je naposled izpeljal precej nenavaden in do istospolnih parov celo žaljiv sklep:ods.6.31.

Če pa klasični zakonski zvezi nič več ne priznamo njene naravne in za narod pomembne usmerjenosti v spočetje, rojstvo in vzgojo otroka, ter jo izenačimo s homoseksualno zvezo, potem ni nobenih ovir več, da bi otroka lahko posvojil tudi homoseksualni par, pa tudi pedofili in zoofili, saj gre tudi pri njih le za neke vrste spolno usmerjenost, na podlagi katere ni dovoljena diskriminacija.[225] blCit.6.15.

V nadaljevanju se je razprava vse bolj razvnemala, padale so vse težje besede, predsedujoči je imel vse več dela, ko je moral posredovati in kolegom segati v besedo. Med najbolj neposrednimi govorniki brez dlake na jeziku je gotovo bil Zmago Jelinčič[os.], čigar dialog s predsednikom Gantarjem[os.] sledi v daljšem pasusu: ods.6.32.

ZMAGO JELINČIČ PLEMENITI[os.]:

Lep dober dan vsem skupaj! Danes imamo pred sabo zakon, ki bi bil lahko zelo dober, pa vendar ima eno veliko napako – zlorabo teh pozitivnih rešitev za to, da bi se v ta zakon vsilile posvojitve otrok istospolnim partnerjem. Jaz ne bom govoril o teh zadevah, ki so dobre rešitve. Te dobre rešitve so dobre same po sebi. Govoril bom o zlorabi, o ogabni zlorabi koalicijskih strank, ki poskušajo svoje izvitoperjene spolne zadeve vtakniti v ta zakon...

govor.6.1.

PREDSEDNIK DR. PAVEL GANTAR[os.]:

Želim vas vnaprej opozoriti, da umirite svoje besede, da ne žalite kolegov poslank in poslancev in da se pravzaprav dostojno obnašate v Državnem zboru! Prosim, vračam vam besedo.

govor.6.2.

ZMAGO JELINČIČ PLEMENITI[os.]:

Gospod predsednik, nikogar ne žalim, govorim resnico!! /…/ Verjetno veste, da Evropska konvencija o posvojitvah otrok ne dovoljuje posvojitve istospolnim partnerjem! Res je, da Republika Slovenija te konvencije ni podpisala, navkljub temu da je to Evropska konvencija. Vi preferirate svoje želje tudi nad Evropo, kadar vam to "paše". Pripravljeni ste enostavno zatajiti pravice otrok in dovoliti nekaterim izbrancem, da si bodo dovoljevali, kar si lahko dovoljujejo. Pa naj povem en primer. Poglejte, recimo, pride Janezek domov in reče:

Mamica daj, lepo te prosim, daj mi eno novo majčko, sem si jo umazal.

Pa reče mamica: Pa jaz nisem tvoja mamica.

Pa reče Janezek čez nekaj časa: Pa mamica, daj mi nekaj za jesti, ker sem tako lačen.

Pa reče mamica: Veš, jaz nisem tvoja mamica.

Pa reče Janezek: Mamica, tako mi je hudo, daj se malo stisni k meni.

Pa reče mamica: Ja, jaz nisem tvoja mamica.

Pa reče Janezek: Ja, kako naj pa ti potem rečem?

Pa reče mamica: Reči mi tako kot vsi drugi, stric Tone.

Ali bi to radi?! Ali je to tisto, k čemur težite?! Predstavljajte si ob teh posvojitvah dva stara homoseksualca, ki si nabavita enega majhnega fantka in se potem skupaj kopajo v banji. Krasno!! Krasno!! .../Izklop mikrofona./...

govor.6.3.

PREDSEDNIK DR. PAVEL GANTAR[os.]:

Gospod Jelinčič[os.]...

govor.6.4.

ZMAGO JELINČIČ PLEMENITI[os.]:

.../Mikrofon ni vključen./... Ali vas ni sram gospod predsednik...

govor.6.5.

PREDSEDNIK DR. PAVEL GANTAR[os.]:

Odvzel sem vam besedo in vas ponovno opozarjam, da ostanete v mejah dostojnosti. Nasprotovanje zakoniku, posameznim določbam, se da izreči na dosti bolj kultiviran način. Prosim, da se ravnate po tradiciji v tem parlamentu in da se držite nekih minimalnih etičnih standardov govorjene besede. Vračam vam besedo in izrekam prvi opomin.

govor.6.6.

ZMAGO JELINČIČ PLEMENITI[os.]:

Ja, kar opominjate me, saj opominjali boste še marsikoga. Samo na koncu, upam, da boste na volitvah dobili svojo porcijo. Jaz imam dve majhni punčki in vem, kaj govorim. Vem, kaj govorim. Ne, gospod Rožle, ne gospod Rožle, jaz nisem istospolni.../izklop mikrofona./...

govor.6.7.

PREDSEDNIK DR. PAVEL GANTAR[os.]:

Gospod Jelinčič[os.], gospoda Rožeja[os.] ste imenovali Rožle. To je skrajno nedostojno in omalovažujoče, poniževalno, torej naslavljanje vašega kolega in mojega kolega poslanca gospoda Rožeja[os.]. Pričakujem, da boste vzdržali nek normalni etični standard ravnanja in odnosov do svojih kolegov in kolegic, četudi se ne strinjate z njimi. Dajem vam drugi opomin.

govor.6.8.

ZMAGO JELINČIČ PLEMENITI[os.]:

Gospod predsednik, če bi poznali slovensko literaturo, bi vedeli, da je Rožle v Kekcu zelo pozitivna oseba. Bi bilo lepo, če si preberete to zgodbo Vandota, bi bilo zelo zanimivo. Ali smem nadaljevati?

govor.6.9.

PREDSEDNIK DR. PAVEL GANTAR[os.]:

Prosim, gospod Jelinčič[os.].

govor.6.10.

ZMAGO JELINČIČ PLEMENITI[os.]:

Hvala lepa. Veste, gospod predsednik, bi bilo lepo, če bi opozorili tudi vaše kolege, tiste, ki se tako zavzemajo za istospolne partnerje, da bi bili malo tiho v Državnem zboru. Jaz bom apeliral tukaj na stranko, v kateri sodim, da je še nekaj zdravega duha, to so Socialni demokrati[or.], ki mislim, da navkljub vsemu razmišljajo drugače, da so pripravljeni varovati otroke pred zlorabami, kajti jaz sem prepričan, da je namen teh posvojitev otrok s strani istospolnih partnerjev seksualna zloraba. Danes imamo v Sloveniji hude probleme s spolnimi sprevrženostmi v zvezi z bulmastifi. Ali naj pričakujemo, da bo naslednjič ista koalicija predlagala, da se uzakoni pedofilija? Ali lahko pričakujemo, da bo koalicija.../izklop mikrofona./...

govor.6.11.

PREDSEDNIK DR. PAVEL GANTAR[os.]:

Gospod Jelinčič[os.], vzel sem vam besedo. Gospod Jelinčič[os.], prosim vas, da ostane v mejah dostojnosti in v mejah členov in razprave o členih, ki ga določa Predlog družinskega zakonika. Prosim vas, da ne greste iz teh okvirjev, da držite debato, ki je bila vse do vašega nastopa dosti kultivirana, prepričljiva in je omogočila tako poslankam in poslancem kot drugim, da se o teh stvareh opredeljujejo in izrekajo. Prosim, da ne greste proti tej opredelitvi v Državnem zboru.[226]

govor.6.12.

Razumevanje sodobne družine enih in drugih je očitno bilo diametralno nasprotno. Po enem letu so predlagatelji in nasprotniki zakonika le sklenili delni kompromis, ki je omogočal njegovo sprejetje, a ni zadovoljeval vseh …[227] ods.6.33.

* * *

Zaupanje v vlado in parlament je v tretjem letu mandata še naprej padalo, nezadovoljstvo se je razraščalo, gospodarska kriza je že nekaj časa bila občuteno dejstvo. Politični prostor je ostajal nepomirljiv, koalicija pa je vse bolj dajala vtis, da je navzven in navznoter blokirana in brez pravih izhodnih idej. Pot v politično krizo je tako bila začrtana. Koalicijo je maja prvi zapustil DeSUS[or.], ki je že tako veljal za njen najšibkejši člen. V njej bi se naj počutil neenakopravno, saj v času gospodarske krize ni mogel uveljavitev svojih predlogov. Z izstopom DeSUS[or.]-a je koalicija izgubila parlamentarno večino, a je vztrajala do naslednjega meseca, ko je iz nje izstopil še Zares[or.]. V maloštevilni koaliciji sta tako ostali le še SD[or.] in LDS[or.].[228] ods.6.34.

Pomemben katalizator politične krize in razpadanja koalicije so vse od poletja 2010 bili tudi številni referendumi, na katerih so volivci odločali o skoraj vseh večjih koalicijskih projektih. Pri tem so pritrdili le enemu – arbitražnemu sporazumu s Hrvaško, ki ga je junija 2010 predlagala sama koalicija. Že decembra so nato zavrnili novi zakon o Radioteleviziji Slovenija (referendum sta predlagali opozicijski SDS[or.] in SNS[or.]), aprila 2010 pa zakon o malem delu (tega so predlagale študentske organizacije in sindikati). Gotovo najbolj poguben pa je bil t. i. superreferendumski 5. junij 2011, ko so volivci odločali o kar treh zakonih – arhivskem, zakonu o preprečevanju dela na črno in o najpomembnejšem – pokojninskem. Vse po vrsti so zavrnili in tako vladi izrekli svojevrstno nezaupnico.[229] ods.6.35.

Dvočlanska koalicija je nato vztrajala naprej, a ji ni bila usojena dolga življenjska doba. Najprej je morala poskrbeti za novega predsednika parlamenta, saj je po odhodu Zares[or.]a dotedanji predsednik Pavle Gantar[os.] odstopil. Večja koalicijska stranka je mesto ponudila manjši – LDS[or.]-u, ki je na visoko funkcijo kandidiral svojega manj prepoznavnega, a mirnega in uglednega poslanca z daljšim stažem Ljuba Germiča[os.]. Večini poslancev, ki se je ne nazadnje tudi zavedala, da parlament kljub politični krizi potrebuje predsednika, se je zdel sprejemljiv. Zanj je glasovalo 57 poslancev in Germič[os.] je tako postal osmi predsednik državnega zbora.[230] ods.6.36.

Gladka izvolitev novega predsednika parlamenta pa nikakor ni pomenila, da bo ostanek koalicije tako zlahka popolnil še preostale izpraznjene funkcije. Po slovesu Zares[or.]a in nato še odstopu notranje ministrice Kresalove[os.] je bilo praznih kar pet ministrskih mest. Če je premier želel še nekaj časa vladati naprej, je potreboval nova imena. Septembra je tako parlamentu predlagal listo petih novih ministrov in na njihovo imenovanje vezal svojo zaupnico. Večine ni imel, zato je izid glasovanja presenetil le maloštevilne. Poslanci so njegov predlog zavrnili (prejel je 36 glasov) in s tem avtomatsko strmoglavili celo vlado.[231] To se v državnem zboru sicer ni zgodilo prvič, nadaljnji postopki so ustavno predvideni, potrebno bi bilo začeti z iskanjem novega mandatarja. Toda tisto jesen je očitno pri večini poslancev prevladalo prepričanje, da taka pot ne bi bila smiselna. Novega mandatarja ni predlagal nihče in predsednik republike je 21. oktobra 2011 razpustil državni zbor. Prvič v (skoraj) dvajsetletni zgodovini slovenskega parlamenta so sledile predčasne volitve, napovedane za 4. december. Zaupanje v precejšen del parlamentarnih strank je bilo omajano, pričakovati je bilo temeljitejše prestrukturiranje političnega prostora.ods.6.37.

* * *

Peto državnozborsko mandatno obdobje je bilo prvič krajše, a statistično ravno tako plodno. Parlament je skupaj sprejel 941 aktov.[232] Število zastavljenih poslanskih vprašanj in podanih pobud je bilo celo enako prejšnjemu mandatu (3148). Obstrukcij je bilo manj, le 20, število vloženih interpelacij skoraj enako (štiri), število preiskovalnih komisij pa je skokovito poraslo. Ustanovljenih je bilo kar sedem.[233] ods.6.38.

Struktura poslanske zbornice je glede na število in moč poslanskih skupin bila precej statična. Leta 2008 je bilo ustanovljenih osem poslanskih skupin, konec mandata pa je delovala ena več – skupina nepovezanih poslancev, ki je štela pet članov. Poleg tega je ena poslanka zadnje mesece mandata delovala kot nepovezana. Najmočnejša koalicijska in najmočnejša opozicijska stranka sta bili po številu poslancev novembra 2011 izenačeni. Prvič v zgodovini državnega zbora se je zgodilo, da je enemu poslancu prenehal mandat, ker je bil pravnomočno obsojen na nepogojno zaporno kazen, daljšo od šestih mesecev.[234] Ob koncu mandata sta oba predsednika parlamenta – Gantar[os.] in Germič[os.] – poudarila, da je državni zbor tudi v petem sklicu opravil pomembno delo, o načinu njegovega dela in razprave pa zapisala, da pač dobro predstavlja politično in duhovno podobo sodobne slovenske družbe.[235] ods.6.39.

Opombe:

[192] Aljoša Selan: Volitve 2008: Kratko politično poletje v Sloveniji. V: Delo. 21. 8. 2008 [bibl]; Intervju: dr. Dejan Verčič. Dostopno na: Total tedna. 19. 9. 2008 [bibl].

[193] Medijski strokovnjak dr. Dejan Verčič[os.] je dejal, da je bila prepričljivost kampanje katastrofalno nizka, in ob tem opozoril, da je SDS[or.] nedomiselno prevzela kampanjo hrvaške HDZ[or.]. Njen slogan Nadaljujemo skupaj je bil prevod Sanaderjevega[os.] Idemo dalje, barve in tip fotografije ravno tako. − Intervju: dr. Dejan Verčič. Dostopno na: Total tedna. 19. 9. 2008 [bibl].

[194] Simona Kustec Lipicer, Samo Kropivnik, Tomaž Deželan, Alem Maksuti: Volilni programi in stališča. Ljubljana 2011 [bibl].

[195] : Poročilo o izidu rednih volitev poslancev v Državni zbor z dne 3. 10. 2008. Dostopno na: Državna volilna komisija. 3. 10. 2008, http://www.dvk.gov.si/DZ2008/dokumenti/porocilo_o_izidu_dz.pdf, (6. 6 2012) [bibl].

[196] Tanja Gobec: Slovenija v letu 2008. Dostopno na: Multimedijski center: MMC RTV Slovenija. 1. 1. 2009, http://tvslo.si/#ava2.25591093, (5. 6. 2012) [bibl].

[197] Tanja Gobec: Slovenija v letu 2008. Dostopno na: Multimedijski center: MMC RTV Slovenija. 1. 1. 2009, http://tvslo.si/#ava2.25591093, (5. 6. 2012) [bibl].

[198] Gl. Miha Kovač: Volitve 2008: Tudi sloni letijo, mar ne?. V: Delo. 23. 9. 2008 [bibl]; Aljoša Selan: Nauki parlamentarnih volitev 2008 v Sloveniji. V: Delo. 7. 10. 20008 [bibl].

[199] Miha Kovač: Volitve 2008: Tudi sloni letijo, mar ne?. V: Delo. 23. 9. 2008 [bibl]; Intervju: dr. Dejan Verčič. Dostopno na: Total tedna. 19. 9. 2008 [bibl].

[200] Pri aferi Patria je šlo (in še gre) za 278 milijonov evrov vreden posel nakupa 135 finskih oklepnikov 8x8 Patria za potrebe Slovenske vojske, pri katerem je prišlo do podkupovanja. Zadevo so podrobneje preiskovali (sprva) finski kriminalisti (kasneje tudi slovenski in avstrijski), medijsko odmevnost pa je požela po objavi dokumentarca finske nacionalne televizije Resnica o Patrii (to je bilo tri tedne pred volitvami). V njem je avtor za korupcijo obtožil tudi predsednika vlade Janeza Janšo[os.]. Sredi leta 2013 je bil Janša na prvostopenjskem sodišču obsojen, sodbo je nato potrdilo tudi višje sodišče. 20. junija 2014 je začel prestajati dveletno zaporno kazen. Še zmeraj vztraja, da gre za političen proces in politično sodbo, zoper katero je vložil izredno pravno sredstvo na vrhovno sodišče.

[201] Dobesedni zapis 1. seje V. mandata DZ z dne 15. 10. 2008. Dostopno na: Državni zbor RS. 15. 10. 2008, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=V&type=sz&uid=7416738730D099C4C12574E8002EF15F, (11. 6. 2014) [bibl].

[202] Dobesedni zapis 1. seje V. mandata DZ z dne 15. 10. 2008. Dostopno na: Državni zbor RS. 15. 10. 2008, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=V&type=sz&uid=7416738730D099C4C12574E8002EF15F, (11. 6. 2014) [bibl].

[203] Dobesedni zapis 1. seje V. mandata DZ z dne 15. 10. 2008. Dostopno na: Državni zbor RS. 15. 10. 2008, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=V&type=sz&uid=7416738730D099C4C12574E8002EF15F, (11. 6. 2014) [bibl].

[204] Dobesedni zapis 1. seje V. mandata DZ z dne 15. 10. 2008. Dostopno na: Državni zbor RS. 15. 10. 2008, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=V&type=sz&uid=7416738730D099C4C12574E8002EF15F, (11. 6. 2014) [bibl].

[205] Dobesedni zapis 1. seje V. mandata DZ z dne 15. 10. 2008. Dostopno na: Državni zbor RS. 15. 10. 2008, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=V&type=sz&uid=7416738730D099C4C12574E8002EF15F, (11. 6. 2014) [bibl].

[206] Dobesedni zapis 1. seje V. mandata DZ z dne 15. 10. 2008. Dostopno na: Državni zbor RS. 15. 10. 2008, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=V&type=sz&uid=7416738730D099C4C12574E8002EF15F, (11. 6. 2014) [bibl].

[207] Dobesedni zapis 1. seje V. mandata DZ z dne 15. 10. 2008. Dostopno na: Državni zbor RS. 15. 10. 2008, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=V&type=sz&uid=7416738730D099C4C12574E8002EF15F, (11. 6. 2014) [bibl].

[208] Dobesedni zapis 1. izredne seje V. mandata DZ z dne 7. 11. 2008. Dostopno na: Državni zbor RS. 7. 11. 2008, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=V&type=sz&uid=779AC0B7B10CC0B2C1257501002FA8A3, (11. 6. 2014) [bibl].

[209] Dobesedni zapis 1. izredne seje V. mandata DZ z dne 7. 11. 2008. Dostopno na: Državni zbor RS. 7. 11. 2008, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=V&type=sz&uid=779AC0B7B10CC0B2C1257501002FA8A3, (11. 6. 2014) [bibl].

[210] Dobesedni zapis 1. izredne seje V. mandata DZ z dne 7. 11. 2008. Dostopno na: Državni zbor RS. 7. 11. 2008, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=V&type=sz&uid=779AC0B7B10CC0B2C1257501002FA8A3, (11. 6. 2014) [bibl].

[211] Marko Jakopec: Poslanci državnega zbora izvolili nove ministre. V: Delo. 22. 11. 2008 [bibl].

[212] Peter Jančič: Prvih sto dni vladanja Boruta Pahorja med vojno in mirom. V: Delo. 26. 11. 2008 [bibl].

[213] Marko Pečauer: Slovenska politika v letu 2008. V: Delo: Sobotna priloga. 27. 12. 2008 [bibl].

[214] Mojca Prelesnik: Državni zbor v prvem letu petega mandata. V: Poročilo o delu Državnega zbora v obdobju 2008–2012: prvo leto mandata oktober 2008 - december 2009. Ljubljana 2010, str. 86–87 [bibl].

[215] Marko Pečauer: Slovenija v letu 2009. V: Delo: Sobotna priloga. 31. 12. 2009 [bibl].

[216] Marko Pečauer: Anketa Dela – letni pregled. V: Delo. 4. 1. 2010 [bibl].

[217] Zoran Potič, Marko Pečauer: Po izsiljenem ponovljenem glasovanju. V: Delo: Sobotna priloga. 14. 2. 2009 [bibl].

[218] Zoran Potič, Marko Pečauer: Po izsiljenem ponovljenem glasovanju. V: Delo: Sobotna priloga. 14. 2. 2009 [bibl].

[219] Zoran Potič, Marko Pečauer: Po izsiljenem ponovljenem glasovanju. V: Delo: Sobotna priloga. 14. 2. 2009 [bibl].

[220] Peter Jančič: Predsednik državnega zbora o letu 2010. V: Delo. 29. 12. 2010 [bibl].

[221] Drago Zajc: Nekateri primeri konfliktov v Državnem zboru. V: Razreševanje konfliktov v državnem zboru Republike Slovenije: raziskava: 2. poročilo. Ljubljana 2010, str. 8–11 [bibl].

[222] Drago Zajc: Nekateri primeri konfliktov v Državnem zboru. V: Razreševanje konfliktov v državnem zboru Republike Slovenije: raziskava: 2. poročilo. Ljubljana 2010, str. 12–13 [bibl].

[223] Dobesedni zapis 14. seje V. mandata DZ z dne 2. 3. 2010. Dostopno na: Državni zbor RS. 2. 3. 2010, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=V&type=sz&uid=74A51F3F6CEAA0FFC125794B0038F9A3, (11. 6. 2014) [bibl].

[224] Dobesedni zapis 14. seje V. mandata DZ z dne 2. 3. 2010. Dostopno na: Državni zbor RS. 2. 3. 2010, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=V&type=sz&uid=74A51F3F6CEAA0FFC125794B0038F9A3, (11. 6. 2014) [bibl].

[225] Dobesedni zapis 14. seje V. mandata DZ z dne 2. 3. 2010. Dostopno na: Državni zbor RS. 2. 3. 2010, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=V&type=sz&uid=74A51F3F6CEAA0FFC125794B0038F9A3, (11. 6. 2014) [bibl].

[226] Dobesedni zapis 14. seje V. mandata DZ z dne 2. 3. 2010. Dostopno na: Državni zbor RS. 2. 3. 2010, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=V&type=sz&uid=74A51F3F6CEAA0FFC125794B0038F9A3, (11. 6. 2014) [bibl].

[227] Drago Zajc: Nekateri primeri konfliktov v Državnem zboru. V: Razreševanje konfliktov v državnem zboru Republike Slovenije: raziskava: 2. poročilo. Ljubljana 2010, str. 7–8 [bibl]. O zakonu so naposled odločali volivci na referendumu 25. 3. 2012. Ob 30 % udeležbi jih je 55 % glasovalo proti njegovi uveljavitvi.

[228] Gorazd Utenkar: Gospodarski krizi se je v tretjem letu pridružila še vladna. V: Nedelo. 25. 11. 2011 [bibl].

[229] Gorazd Utenkar: Gospodarski krizi se je v tretjem letu pridružila še vladna. V: Nedelo. 25. 11. 2011 [bibl].

[230] Tina Kristan: Mož, ki trikrat premisli, preden reče. V: Delo. 5. 9. 2011 [bibl].

[231] Gorazd Utenkar: Gospodarski krizi se je v tretjem letu pridružila še vladna. V: Nedelo. 25. 11. 2011 [bibl].

[232] Poročilo o delu Državnega zbora v mandatnem obdobju 2008–2011. Ljubljana 2012, str. 32–33 [bibl].

[233] Poročilo o delu Državnega zbora v mandatnem obdobju 2008–2011. Ljubljana 2012, str. 29–32, 38–39, 42, 63–66 [bibl].

[234] Poročilo o delu Državnega zbora v mandatnem obdobju 2008–2011. Ljubljana 2012, str. 16–20 [bibl].

[235] Poročilo o delu Državnega zbora v mandatnem obdobju 2008–2011. Ljubljana 2012, str. 6 [bibl].

Šesto mandatno obdobje – čas razočaranj in naveličanostipog.7.

Od napovedi predsednika republike, da bo razpustil državni zbor, do volitev ni bilo veliko časa, poleg tega so bile blagajne političnih strank prazne. V takih razmerah tako niti ni bilo presenetljivo, da v kampanji ni bilo zaslediti zares inovativnih pristopov, prepričljivih in prodornih rešitev ter razkošnega nagovarjanja volivcev. Volilni boj je potekal precej mirno (a ne brez afer), pri čemer so bile prvič v dvajsetih letih razdvajajoče ideološke teme opazneje odrinjene v ozadje. To sicer nikakor ne pomeni, da jih ni bilo in da niso vplivale na odločitve volivcev, a večina politične razprave se je vendarle vrtela okrog premagovanja gospodarske krize in iskanja izhodnih strategij.[236] ods.7.1.

V ospredju so najprej, še pred razpustitvijo parlamenta, znova bili zlasti voditelji strank, v glavnem uveljavljena politična imena, ki so jim volivci lahko sledili vsaj od časov osamosvojitve, če ne že od prej. Politično ozračje je tako bilo še v začetku oktobra predvidljivo. Toda le malo kasneje se je politični prostor pričel naglo spreminjati, v politično areno so začeli drug za drugim vstopati novi politični obrazi, nove stranke, nove grupacije. Naveličanost dela volivcev nad uveljavljeno ponudbo je dosegla prelomno točko. Manj kot dva meseca pred volitvami sta se pojavili dve novi stranki z izjemno visokima rejtingoma, saj sta se povzpeli na vrhove predvolilnih anket. Prvo je ustanovil kontroverzni in karizmatični ljubljanski župan in nekdanji predsednik uprave trgovskega podjetja Mercator Zoran Janković[os.] (Pozitivna Slovenija – PS[or.]), drugo pa nekdanji minister Janševe[os.] vlade Gregor Virant[os.] (Državljanska lista Gregorja Viranta – DLGV[or.], kasneje, od aprila 2012, le DL[or.]). Poleg teh sta se pojavili vsaj še dve stranki, ki sta sprva obetali prestopiti parlamentarni prag, Stranka za trajnostni razvoj Slovenije (TRS)[or.] pod okriljem nekdanjega ombudsmana Matjaža Hanžka[os.] in stranka neodvisnih županov majhnih občin Gibanje za Slovenijo[or.].[237] Predvsem PS[or.] in DLGV[or.] je uspelo zasenčiti dotlej največji stranki SD[or.] in SDS[or.], volivce pa prebuditi iz otopelosti.[238] Pri tem se je na idejno-politični ravni PS[or.] zajedala v prostor levice, DLGV[or.] pa pozicionirala sredinsko (idejno je bila liberalna, njen gospodarski program pa je vseboval tiste elemente, ki so bili jeseni 2011 v Sloveniji prepoznani kot neoliberalni).[239] Volivce je še najbolj begalo, ali je DLGV[or.] res drugačna stranka od SDS[or.] in ne zgolj trojanski konj, ali ne gre le za spreten politični manever Janeza Janše[os.].ods.7.2.

Predvolilna soočenja so tako v glavnem krojili premier Pahor[os.], vodja opozicije Janša[os.], Virant[os.] in Janković[os.]. Tik pred volitvami sta se kot najverjetnejša kandidata za vodenje vlade uveljavila Janša[os.] in Janković[os.], dve močni politični osebnosti, nad katerima pa je ležala senca dvoma. Janša[os.] je že bil v kazenskem postopku, nad Jankovićem[os.] pa je viselo več sumov kaznivih dejanj.[240] Toda volivcev to očitno ni motilo, v kriznih razmerah so dajali prednost učinkovitosti pred neoporečnostjo.ods.7.3.

Če je kampanja opozorila na večje politične premike v slovenskem prostoru, so jih volilni izidi v nedeljo, 4. decembra 2011, le še potrdili. Zmagovalka volitev je bila Jankovićeva[os.] PS[or.], ki je osvojila 28,51 % glasov in 28 mandatov. Nekoliko presenetljivo se je na drugem mestu znašla favoritinja volitev SDS[or.], ki je prejela 26,19 % glasov in 26 mandatov. Visoko tretje mesto je zasedla Pahorjeva[os.] SD[or.] (10,52 % glasov in 10 poslanskih sedežev), kar so politični analitiki skoraj unisono razglasili za uspeh. Četrta je bila DLGV[or.] z 8,37 % glasov in osmimi mandati, peti je bil nepogrešljivi DeSUS[or.] s 6,97 % glasov in šestimi poslanskimi sedeži, šesta pa SLS[or.], ki je prejela 6,83 % glasov in šest mandatov. Poleg omenjenih se je v parlament vnovič uvrstila NSi[or.]. To ji je sicer uspelo za las (4,88 % glasov in štirje mandati), a je s tem vendarle dokazala, da je mogoče preživeti mandat tudi izven parlamenta. Manjšinska poslanca[or.] se nista zamenjala, mandata sta ostala Robertu Battelliju[os.] in Lászlu Gönczu[os.].[241] ods.7.4.

Parlamentarne vrste so bile temeljito prečiščene, a ne tudi cankarjansko pomlajene. Poslanske klopi so zasedli zvečine novi politični obrazi,[242] med njimi je bilo tudi največ žensk doslej. Izmed tiste stare garde, ki se je leta 1990 prvič prebila v tedanjo skupščino, so ostali le še štirje (Janša[os.], Pahor[os.], Battelli[os.] in Jakič[os.]).[243] Vsaj v personalnem smislu se je tranzicija resnično zaključevala … Velik simbolni in v manjši meri praktično-politični pomen velja tudi pripisati dejstvu, da je iz parlamenta izpadla LDS[or.], stranka, ki je do leta 2004 obvladovala večino političnega prostora.[244] Dolgoletni generalni sekretar Drnovškove[os.] LDS[or.] Gregor Golobič[os.] je pronicljivo pojasnil, kam se je razblinila politična energija stranke: njena državno-korporativistična misel k PS[or.], klasično liberalna k DLGV[or.], tisto libertarno, ki je bilo na koncu zajeto v stranki Zares[or.], pa je izgubljeno.[245] ods.7.5.

* * *

Konstitutivna seja državnega zbora šestega sklica se je začela 21. decembra 2011, vodil jo je najstarejši poslanec Srečko Meh[os.]. Po pozdravnem nagovoru Ljuba Germiča[os.], ki je poslancem in poslankam zaželel veliko strpnosti, modrosti in srečno, je po ustaljenem protokolu spregovoril predsednik republike. Njegove besede so zvenele državotvorno, bile so polne upanja in zaupanja, a hkrati svareče. Predsednik je v dejstvu, da državni zbor preteklega sklica ni dokončal svojega mandata, videl opozorilo, da je treba v prihodnje delati drugače in bolje. Potrebujemo spremembe in prelom z našimi slabimi praksami.[246] Tako je najbrž tudi bilo sporočilo volivcev.ods.7.6.

Seja se je nato v svoji konstitutivno-slavnostni dolgočasnosti nadaljevala. Javnost vsaj v začetku ni pričakovala nikakršnih težav. Poslanci so sprejeli dnevni red, prešli k prvi točki in pred mikrofon je najprej stopil Jože Tanko[os.]. Bil je kratek, a zelo poveden. Dejal je, kako ods.7.7.

/…/ zaradi spopada za prestiž na levici relativni zmagovalec Lista Zorana Jankovića – Pozitivna Slovenija[or.] že dvajset dni ni pripravila ničesar. Ni koalicije za konstitutivno sejo, uradno se ne ve niti tega, kdo je največja opozicijska stranka, da bi predlagala vsaj podpredsednika. /…/ Eni želijo v koalicijo, pa jih nočejo, drugi se branijo, pa jih na vsak način hočejo.[247] blCit.7.1.

Stvari so nenadoma začele dobivati drugo dimenzijo ... Poslanec druge največje stranke je opozoril, da utegne biti nadaljevanje nepredvidljivo, saj političnih zavezništev še ni bilo sklenjenih.ods.7.8.

Prvi zaplet je sledil že čez dve uri. Za predsednika državnega zbora sta kandidirala Borut Pahor[os.] iz SD[or.] in Maša Kociper[os.] iz PS[or.]. Potencialni koalicijski partnerici sta torej ponudili vsaka svojega kandidata oz. kandidatko in posledično ni bil izvoljen nihče. Pahor[os.] je prejel 31 glasov, Kociprova[os.] 28. Precej poslank in poslancev je izražalo začudenje, Gregor Virant[os.] celo ogorčenje nad kaosom. Kandidacijski postopek so še isto popoldne ponovili in Borut Pahor[os.] je odstopil od kandidature. Kandidatka je tako ostala Kociprova[os.], a se ji je popolnoma nepričakovano pridružil še Gregor Virant[os.]. Kociprova[os.] je v drugo prejela 38 glasov (PS[or.] + SD[or.]), Virant[os.] pa prav vse ostale (52 glasov) in postal novi predsednik državnega zbora. Najbolj presenetljivo je bilo dejstvo, da ga ni, kakor vselej dotlej, podprla največja parlamentarna stranka, marveč nepričakovana ad hoc koalicija. Virant[os.] je po izvolitvi dejal, da prevzema funkcijo le začasno, saj da je treba njegovo kandidaturo razumeti ods.7.9.

kot gesto za deblokado Državnega zbora, za konstituiranje Državnega zbora, ki je nujno potrebno, kajti čaka nas veliko dela. /…/ Posebej poudarjam, da je ta moja odločitev za kandidaturo in tudi nastop tega položaja vezano na delo, ki je potrebno do oblikovanja koalicije. Z dnem, ko bo sklenjena koalicijska pogodba, sem pripravljen odstopiti kot predsednik Državnega zbora in prepustiti mesto tistemu, ki mu bo koalicijska pogodba to namenila.[248] blCit.7.2.

Treba je bilo torej počakati na koalicijo …ods.7.10.

Mandat za sestavo vlade je predsednik po običaju podelil relativnemu zmagovalcu volitev Zoranu Jankoviću[os.], ki se je intenzivno pogajal s strankami SD[or.], DeSUS[or.] in DLGV[or.]. S prvima mu je uspelo skleniti trden dogovor, koalicijsko pogodbo pa je parafiral tudi z Virantovo[os.] stranko. Novo presenečenje je sledilo, ko DLGV[or.] pogodbe ni sprejela, saj je poleg vsebine tehtala tudi potek pogajanj in pri PS[or.] pogrešala pravi koncept.[249] Glede na argumente se je javnost seveda začela spraševati, če so se sploh pogajali v dobri veri. Janković[os.] tako ni imel vnaprej zagotovljene podpore, a se je kot kandidat za predsednika vlade kljub temu podal v parlament po glasove. Parlamentarno dogajanje je postajalo bolj in bolj burno, pričakovano so se sprožila ugibanja in špekulacije o tem, da Janković[os.] gotovo ima zagotovljene glasove, da se je uspel dogovoriti s poslanci drugih strank, saj so volitve ne nazadnje tajne.[250] 11. januarja popoldne so se meglene teorije končno razkadile. Predsednik državnega zbora je dejal:ods.7.11.

Razdeljenih je bilo 54 glasovnic, oddanih je bilo 47 glasovnic. Neveljavne so bile 4 glasovnice, veljavnih je bilo 43 glasovnic. Za je glasovalo 42 poslancev, proti je glasoval 1 poslanec. (Za je glasovalo 42.) (Proti 1.) Kandidat Zoran Janković[os.] ni prejel večine glasov vseh poslancev, zato ni bil izvoljen za predsednika Vlade Republike Slovenije.[251] blCit.7.3.

Prvič se je zgodilo, da ni bil izvoljen relativni zmagovalec volitev (in hkrati tisti, ki ga je predlagal predsednik republike), a bolj kot to proučevalca parlamentarne kulture vznemirja dejstvo, da je bilo razdeljenih le 54 glasovnic. Kar 36 poslank in poslancev ni prevzelo lističa. Le čemu? Preprosto zavoljo tega, da ne bi slučajno kdo oddal glasu za kandidata. Vodstva strank so tako zagotovila strankarsko disciplino in nadzor nad svojimi parlamentarci.[252] Ko so jih novinarji še isti večer v stavbi parlamenta spraševali o primernosti takega ravnanja, so se z nasmeški muzali in pojasnjevali, da so volitve tako potekale transparentno. Že mogoče, a s tem so nedvomno zaobšli v ustavi predvideno tajnost glasovanja, ki ima svoj smisel – zagotavlja takšen položaj poslanca, za kakršnega so si prizadevali že v kromeriškem parlamentu; svoboden položaj poslanca, ki ni vezan na nobena navodila in ki ni od nikogar voden.ods.7.12.

Kandidacijski postopek je bil znova odprt, s tem da je v drugo poleg predsednika države lahko kandidata predlagala tudi poslanska skupina ali vsaj 10 poslancev. Položaj je bil še nekaj časa nejasen, a je zlagoma postajalo vse bolj očitno, da bo koalicijo uspelo oblikovati prvaku drugouvrščene SDS[or.]. Janez Janša[os.] se je pričakovano uspel dogovoriti s strankama SLS[or.] in NSi[or.], podporo pa sta mu zagotovili še DeSUS[or.] in DLGV[or.]. Predsednik republike ga zaradi svojih zadržkov sicer ni predlagal, a je to storila skupina 50 poslancev potencialne koalicije. 28. januarja 2012 je prejel 51 glasov, proti jih je glasovalo 39.[253] Tako je znova postal premier, 10. februarja 2012 pa je bila izvoljena še njegova vlada.[254] Naposled se je oblikovala heterogena in številčna koalicija, ki združuje kar pet od sedmih parlamentarnih strank.ods.7.13.

* * *

DLGV[or.] je (p)ostala koalicijska stranka, znotraj katere je mesto predsednika parlamenta pripadlo prav njej. Gregor Virant[os.] je tako ostal na visoki funkciji, imena podpredsednikov pa so se nekoliko spremenila. Najprej, na konstitutivni seji, sta bila za podpredsednico in podpredsednika izvoljena Ljudmila Novak[os.] in Jakob Presečnik[os.] (kandidatka za tretjo podpredsednico Majda Potrata[os.] ni bila izvoljena),[255] po odhodu Novakove[os.] v vlado in formiranju koalicije pa sta prazni podpredsedniški mesti zasedli Renata Brunskole[os.] iz največje opozicijske stranke PS[or.] in Romana Tomc[os.] iz SDS[or.].ods.7.14.

Parlament je zagnano začel z delom in se najprej seveda lotil spopadanja s krizo in fiskalne konsolidacije države. Novi obrazi so tako hitro občutili vse razsežnosti poslanskega dela. V prvi polovici leta 2012 so zaradi obče situacije v državi bili celo bolj javno izpostavljeni kot njihovi kolegi iz prejšnjih mandatov. V času zategovanja pasu in krčenja proračunskih sredstev na vseh področjih to tudi ni presenetljivo. Na koncu je seveda parlament tisti, ki sprejme nepriljubljene vladne ukrepe; zanje dajo svoj glas po mnenju javnosti privilegirani in preplačani poslanci. ods.7.15.

Zdi se razumljivo, da si v takih razmerah ljudje želijo krepostnih in skromnih članov parlamenta, takih, ki bodo čutili z njimi, s šibkimi in poštenimi državljani. Morebitnih odklonov od ideala poslanca že v preteklosti niso najbolje tolerirali, v letu 2012 pa so bili nanje še posebej občutljivi. Že v prvih mesecih šestega mandata so tako odmevali primeri kar štirih poslancev, ki so zaradi preteklih ravnanj krnili ugled parlamenta. Eden ni mogel dokazati, da je končal ustrezno srednjo šolo, drugi se je že prej znašel v postopku zaradi goljufanja na izpitu (in bil nato spoznan za krivega, zavoljo česar je odstopil), tretji je bil spoznan kot bivši sodelavec Službe državne varnosti, podjetje četrtega je zabredlo v težave in številnim ljudem dolgovalo denar oz. storitev. V naslednjem letu so se jim pridružili še trije: eden je prepisal magistrsko nalogo, ena poslanka je bila pravnomočno obsojena (in je odstopila), druga je zavajala o svoji izobrazbi (in je prav tako odstopila). ods.7.16.

* * *

Nezadovoljstvo ljudi vsled gospodarske krize se je pomladi 2012 bolj in bolj poglabljalo in vse konkretneje usmerjalo proti političnim elitam. Splošno negodovanje in nezaupanje zaradi – po prepričanju ljudi – neustreznega odzivanja države je sčasoma preraslo v (prvi) neposreden protest. Osemnajstega aprila 2012 je tako potekala velika in odmevna stavka več kot 100.000 javnih uslužbencev, nezadovoljnih s krčenjem socialne države in ogrožanjem kakovosti javnih storitev (zlasti šolstva). Osrednja tarča stavkajočih je sicer bila vlada, a so svoje jezo demonstrirali tudi pred Državnim zborom.[256] Poslopje parlamenta je v naslednjih mesecih postalo osrednje (in simbolno?) prizorišče, pred katerim so se kopičila in manifestirala drugačna stališča in mnenja – takšna, ki so si želela povsem drugačne politike. Pridevnik političen in sploh politika kot poklic, kot ukvarjanje z državo in blaginjo, sta postala slabšalna izraza. Ustvarjal se je vtis, da tisti, ki sprejemajo za večino zavezujoče odločitve, to nujno počnejo slabo in neodgovorno.ods.7.17.

Maja so študentje in profesorji Akademije za gledališče, radio, film in televizijo pred parlamentom dva dni brali kultno politično delo Ivana Cankarja[os.] Hlapci, s čimer so opozarjali na krčenje sredstev na področju visokega šolstva, ravno tako so protestirali aktivisti gibanja 15o. Toda parlament je protestom navkljub isti mesec na 13. izredni seji sprejel tri ključne dokumente, ki so začrtali t. i. fiskalno konsolidacijo in zaokrožili vladna varčevalna prizadevanja. To so bili Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2011 in 2012, Rebalans proračuna Republike Slovenije za leto 2012 in kasneje vse bolj zloglasni Zakon za uravnoteženje javnih financ.[257] Slednji je postal v javnosti širše znan po svojem akronimu ZUJF, iz katerega so v naslednjih mesecih nastali številni novi (bolj ali manj šaljivi) izrazi, kakor odzujfati (predčasno upokojiti javnega uslužbenca).ods.7.18.

Razprava v parlamentu je trajala dva dni (prvi dan se je končala ob desetih zvečer, drugi dan začela ob devetih zjutraj), bila je živa in zavzeta, po dolgem času je bilo v dvorani spet slišati replike. Poslanci so premetavali številke in se na vse načine spopadali s krizo, a ob tem ostajali brezkompromisno na dveh bregovih – koalicijskem in opozicijskem. Koalicija je poudarjala neizbežnost in nujnost ravno takega odgovora na krizo, opozicija je načinu ostro nasprotovala. Finančna izvedenka najmočnejše opozicijske stranke Alenka Bratušek[os.] je tako opozarjala na neodgovorno hitenje in občo nedodelanost varčevalnih ukrepov:ods.7.19.

V Pozitivni Sloveniji[or.] protestiramo proti takšnemu načinu dela v Državnem zboru, kot smo ga deležni v tem tednu. Pa nikakor ni problem v količini, ampak v načinu dela. Gospod predsednik Državnega zbora, ki vas na žalost ni z nami, pravnik ste, doktor pravnih znanosti, v tem tednu pa ste dopustili pravno popolnoma nedopustne stvari, pa sem to povedala še zelo milo. Sprejemati zakon, ki je bil deležen takšnega mnenja Zakonodajno-pravne službe, kot je bilo to v primeru zakona o uravnoteženju javnih financ, je sramota za Državni zbor. Ampak, spoštovane kolegice in kolegi, za vas je vse to dopustno in prav. Še kakšen mesec nazaj ste z velikimi besedami zavračali zakone, kjer bi bilo treba amandmirati polovico členov. To naj bi bilo nedopustno, ker takšna količina amandmajev pomeni, da je zakon nedodelan, ste nas poučevali. Zdaj, ko ste vlado prevzeli vi, je to nekaj povsem normalnega. Še več, parlamentarna praksa vam daje takšne pravice, pravite, čeprav veste, da to ni res. Vaš mega zakon je potreboval amandma tako rekoč k vsakemu členu, pa to ni nič nedopustnega več za vas. Na žalost je vaš način takšen, ko vodim državo jaz, je odpustno vse, ko jo vodi kdo drug, pa je treba rušiti vse, kar nam pride na pot, ne glede na škodo, ki jo utrpi država, da v vsej zgodovini naše države takšnega zakona in takšnega rebalansa poslanci še niso imeli pred seboj. [258] blCit.7.4.

Opozicija je bolj in bolj dobivala vtis, da je odveč, vtis, ki ga je kratko a povedno povzela poslanka Majda Potrata[os.]: ods.7.20.

Ko bomo spoznali, da lahko v državi živimo različno misleči ljudje, vsak s svojimi prepričanji, enako dobro in da drug drugemu ne bomo oporekali različnosti v pogledih, bo pa storjen tisti korak, ki nam bo omogočil tudi hitrejši razvoj.[259] blCit.7.5.

Jeseni je Državni zbor sprejel še Zakon o Slovenskem državnem holdingu in Zakon o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank, ki sta ravno tako sodila v okvir t. i. protikriznih ukrepov in podobno kot predhodni zakonodajni paket sprožala številna vprašanja in kontroverze. Razprava je znova bila žgoča, oglasili so se številni nasprotniki predlaganih rešitev (med drugim sta zakona dobila odložilni veto Državnega sveta, zato so morali poslanci o njiju znova odločati). Ko sta bila zakona kljub odporu sprejeta, se je opozicija odločila biti politično bitko naprej. Uporabila je znano orožje iz prejšnjega mandata - zahtevo za razpis naknadnega zakonodajnega referenduma. Zgodil se je deja vu iz prejšnjih let – zahteva je bila vložena; predsednik Državnega zbora jo je preveril; odredil je rok za zbiranje podpisov; nasprotniki referenduma so o ustavnosti pobude povprašali Ustavno sodišče … Predvidljiv scenarij, ki pa je tedaj imel nenavaden zaplet in nepredvidljiv izid, docela drugačen kot prejšnji mandat. Najprej se je zgodil zaskrbljujoč zaplet, ki je bil videti kot tehnični detajl, administrativna nedoslednost, a z mogočimi hujšimi političnimi posledicami. Nejasno je bilo, kdo se je podpisal pod referendumsko zahtevo. Del poslanskih podpisov je bil skeniran in je bil zato izražen dvom v njihovo pristnost, del podpisov, ki jih je za razpis referenduma prispeval Sindikat kemične, nekovinske in gumarske industrije Slovenije, pa je čudežno izginil med preverjanjem pristnosti. Reševanja zapleta so se v parlamentu lotili z interno preiskavo, a je ta ostala v senci odločitve Ustavnega sodišča. Drugače kot v prejšnjem mandatu so ustavni sodniki konec leta 2012 odločili, da bi bila izvedba referendumov protiustavna.[260] ods.7.21.

Politična konfrontacija v parlamentu je bila skozi ves mandat očitna, ozračje napeto, toda še veliko ostrejša je bila vsesplošna klima med ljudmi, ki se je prvič pokazala z javnimi demonstracijami spomladi. Nezadovoljstvo, razočaranje in užaljenost so se kopičili in jeseni dosegli točko preloma. Sprožil se je val ljudskih vstaj v celotni državi. Dogajanje se je začelo v socialno občutljivem okolju – v Mariboru, kjer je župan in nekdanji poslanec Franc Kangler[os.] v sodelovanju z zasebnim podjetjem postavil stacionarne radarje in v svoji preproščini zatrjeval, da le skrbi za varnost ljudi, globe ga naj ne bi zanimale. Ljudje so se pod geslom Gotof je odločno uprli in naposled župana prisilili k odstopu. Iskra mariborskega ognja je nato zanetila vstaje tudi po drugih mestih, med drugim v Ljubljani, kjer so se protestniki (simbolno?) večkrat množično zbrali (tudi) pred parlamentom.[261] Pisana množica protestnikov je prst usmerila v vse tri veje oblasti. Zaradi nasilja, ki so ga sprožile ekstremistične skupine, je policija 30. novembra uporabila vodni top, kar je (znova simbolično) ljudi utrjevalo v veri o zmotnosti parlamentarne demokracije in (prikriti) totalitarni naravi oblastnikov. Pojavljala so se gesla o zmotnosti političnega sistema, vrstili pozivi k uvajanju neposredne demokracije ... Politika je spet zelo očitno postala podobna najstarejši obrti, kar je eden od protestnikov brutalno neposredno izrazil v sicer vulgarnem, a politično izjemno sporočilnem transparentu: Fukat al pa dnar nazaj! ods.7.22.

* * *

Ob novem letu 2013 se je zdelo, da ni na preizkušnji le koalicija, marveč vsa politična elita. Vsi so bili nezadovoljni z vsemi, pri čemer je bila vsekakor najbolj na udaru vlada s svojo parlamentarno večino. Koalicija je bila tista, ki je sprejemala varčevalne ukrepe, ki je krčila sredstva za javne storitve, vodila pa jo je stranka volilnega poraženca Janeza Janše, ki je povrhu vsega bil udeležen v kazenskem postopku. Nervoza je naraščala, kmalu je bilo pričakovati političen obrat … ods.7.23.

Če je parlament res teater, kakor so pisali številni kronisti od 19. stoletja dalje, potem je bila januarja 2013 v Državnem zboru zares podana izvrstna dramaturška zasnova politične drame – nekatere je spominjala na tragedijo, nekatere na satiro, le malokoga še na lahkotno komedijo, večini se je že zdela groteska … Kolesje je tisto milo zimo pognal zunanji igralec, eden redkih, ki mu je javnost še zaupala. To je bila Komisija za preprečevanje korupcije, ki je objavila poročilo o svojem nadzoru nad premoženjskim stanjem funkcionarjev. Kakor je slikovito dejal njen predsednik Goran Klemenčič[os.]: When numbers talk, bullshit walks ali v prevodu: ko začnejo govoriti dejstva, ne bi smelo biti več prostora za politično demagogijo, celo v Sloveniji ne. Komisija je ugotovila, da ljubljanski župan in vodja PS[or.] Zoran Janković[os.] in predsednik vlade Janez Janša[os.] ne moreta in ne znata pojasniti, kako se jima je v zadnjih letih izrazito povečalo premoženje. Oba sta v en glas zavpila: Nisem kriv, a verjeli so jima le najzvestejši privrženci.[262] ods.7.24.

Gregor Virant[os.] je prvi med koalicijskimi prvaki jasno podal zahtevo po njunem odstopu, koaliciji je začela biti zadnja ura. Premier je sam pričakoval konstruktivno nezaupnico, po parlamentarnih hodnikih se je začelo šušljati o kandidatih za mandatarja. Omenjalo se je svetovalca Petra Kraljiča[os.] (o tem naj ne bi vedel nič), nagovarjalo pravnika Mira Cerarja[os.] (bil je pomenljivo tiho).[263] Zavesa parlamentarnega teatra se je na stežaj odprla, le igralci so bolj medlo tavali po odru. Prave igre sprva ni bilo.ods.7.25.

Prvo potezo je znova naredila DL[or.], ki je izstopila iz koalicije, sledili sta ji še DeSUS[or.] in SLS[or.]. Poleg obeh ministrov iz vrst DL[or.] je odstopil tudi Gregor Virant[os.] kot predsednik Državnega zbora, s čimer je dal jasno vedeti, da je funkcija predsednika parlamenta ravno tako del koalicijske pogodbe. Virant[os.] se je ob tem sicer zavedal, da predsednik parlamenta ni podaljšana roka koalicije v parlamentu (kakor so si po njegovih besedah predstavljali v stranki SDS[or.]), k temu, naj ne odstopi, naj bi ga celo nagovarjal novi predsednik države Borut Pahor[os.], a iz solidarnosti in doslednosti je vztrajal pri svoji odločitvi.[264] ods.7.26.

Po razpadu koalicije se je znova začel prosti tek. Janša[os.] ni naredil nobene poteze, opozicija pa tudi ne. Vlada brez parlamentarne večine je vztrajala naprej, ljudske vstaje so se znova razmahnile. Na kulturi praznik 8. februarja se je v Ljubljani proti parlamentu odpravilo vsaj 20.000 ljudi.[265] Osrednji problem sestavljalcev prihodnje koalicije je bil na videz preprost: največji stranki z obeh polov, PS[or.] in SDS[or.], sta vodila politika, obremenjena s poročilom KPK. Le njun odhod bi sprostil nove možnosti. Medtem ko je SDS[or.] ostajala neomajno ob Janši[os.], pa je PS[or.] sčasoma ugotovila, da bi bilo modro izkoristiti politično priložnost. Njeni člani so – po besedah podpredsednika stranke Roberta Goloba[os.] – le žrtvovali kraljico. Zoran Janković[os.] je napisal odstopno izjavo, v kateri je zamrznil svojo funkcijo predsednika PS[or.]. Datiral je ni, dejal je, da bo to storil, ko bo izvoljena vlada pod vodstvom PS[or.]. Četudi je bil njegov manever videti neresno, četudi je vsa scenografija PS[or.] spominjala na politični diletantizem iz začetka devetdesetih let, je bilo to za bodoče koalicijske partnerje dovolj. Politična igra je stekla, začela so se pogajanja o novi koaliciji. Spet so zaokrožila nova imena, PS[or.] je nagovarjala svojega podpredsednika Goloba[os.], naposled pa se je – po Jankovićevih[os.] besedah – javila Alenka[os.].[266] Nekdanja direktorica za proračun Alenka Bratušek[os.], odločen in resen glas stranke v parlamentu, se je odločila potegovati za mesto mandatarke.ods.7.27.

Sestavljanje nove koalicije je bilo naporno politično delo. To je bil mozaik, znotraj katerega je vsak sestanek, vsaka odločitev, vsaka poteza kamenček, ki na koncu nariše sliko nove oblasti. A ta zgodba se nikoli ne začne z imenovanjem mandatarja, ampak tedne prej, je pronicljivo zapisal parlamentarni novinar Samo Trtnik[os.], ki je podrobno orisal dogajanje ob oblikovanju nove vlade.[267] Politična drama se je formalno začela (in neformalno končala, saj je bilo vse že v glavnem dogovorjeno) 22. februarja 2013, ko so poslanci PS[or.] vložili konstruktivno nezaupnico vladi Janeza Janše[os.]. V post-osamosvojitveni parlamentarni zgodovini je tako bil znova institut konstruktivne nezaupnice tisto ustavno orodje, ki ga je parlament uporabil za menjavo vlade sredi mandata. Obrisi nove koalicije so se začeli kazati pet dni kasneje, 27. februarja, na 28. izredni seji. Poslanci so se zbrali ob desetih zjutraj, razšli ob desetih zvečer, vmes pa obdelali edini dve točki dnevnega reda. Najprej so si izvolili novega predsednika, nato so izvolili novo predsednico vlade. Kandidat za predsednika je bil Janko Veber[os.] iz vrst SD[or.].ods.7.28.

Razprava o novem predsedniku je bila uvertura v širšo politično razpravo o značaju in delovanju bodoče koalicije. Bila je kratka, skoraj formalna in zelo nepolemična. Nastajajoča koalicija je kandidata izražala podporo, prihodnja opozicija je svarila pred spremembami. Jože Tanko[os.] iz vrst (še zmerom) vladne SDS[or.] je tako dejal, da nasprotujejo ods.7.29.

takšnemu nejasnemu postopku z nepredvidljivimi posledicami. Ko bomo na koncu tega postopka morda res dobili predsednika Državnega zbora, s čimer se bo formalno zapomnila vrzel, ki je nastala po odstopu prejšnjega predsednika gospoda Viranta[os.], ne bomo prav nič bližje kakršnimkoli vsebinskim pogojem za izhod iz te nezavidljive situacije, ki je nastala zaradi načrtovanega napada iz zasede na predsednika Vlade Janeza Janšo[os.] … Za volitve predsednika Državnega zbora bi morala obstajati koalicija vsaj z okvirnim programom, ki ga namerava realizirati, da se država potegne iz gospodarsko-finančne in tudi politične krize. Programa nastajajoče koalicije ni niti v obrisih, saj vidimo, da na nobenem ključnem področju nimata niti dve potencialni koalicijski stranki vsaj približno enakega mnenja oziroma stališča.[268] blCit.7.6.

Mihael Prevc[os.] iz SLS[or.] se je ozrl nazaj k začetkom mandata in zaskrbljeno izpostavil okoliščine, v katerih sta se znašla tako parlament kot država v začetku leta 2013:ods.7.30.

Državni zbor je nedvomno prvi temelj in zadnji branik demokracije v Republiki Sloveniji. Je tisti kraj oziroma pojem, ki bi moral biti postavljen na vrh vrednostne lestvice političnih vrednot demokratične družbe, med katere spada tudi naša. Žal zaradi takšnih in drugačnih razlogov, ki smo jim bili priča tudi v preteklem letu in jih na tem mestu ne bi izpostavljal, še zdaleč ni tako. To jasno izražajo tudi ljudje na ulici, v javnomnenjskih anketah in še kje … Pred dobrim letom smo bržkone vsi poslanci tega sklica Državnega zbora, predvsem tisti, ki so bili izvoljeni prvič, optimistično zakorakali v nov mandat, za katerega si najbrž nihče ni mislil, da bo tako zelo turbolenten. A žal je bil že začetek mandata precej klavrn. Spomnimo se konstitutivne seje Državnega zbora, na kateri sta takrat še potencialni koalicijski partnerici z največjim številom poslancev predlagali vsaka svojega kandidata oziroma kandidatko za predsednika Državnega zbora, od katerih noben ni prejel zadostne večine, s čimer se je onemogočilo konstituiranje Državnega zbora …Današnje volitve predsednika potekajo v popolnoma drugačnih okoliščinah kot tiste pred dobrim letom dni. Žal optimizma ni več, obeti za prihodnost so dokaj nepredvidljivi. Zato je še toliko bolj pomembno, kakšna oseba zaseda položaj predsednika parlamenta. Naj najprej poudarim, da smo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke veseli, da ste se tokrat sposobni dogovoriti o enem kandidatu za predsednika. Državni zbor vsekakor čim prej potrebuje predsednika s polnimi pooblastili.[269] blCit.7.7.

Za Janka Vebra[os.] je glasovalo 52 poslancev, 34 jih je bilo (iz različnih razlogov) proti. Glasovanje je bilo tajno, a po preprostem izračunu in v parlamentu izrečenih napovedih lahko sklepamo, da so ga podprle poslanske skupine bodoče koalicije: PS[or.], SD[or.], DL[or.], DeSUS[or.] in manjšinska poslanca[or.].ods.7.31.

Drugi (daljši) del predzadnjega februarskega dneva je potekal v bolj ostrem ozračju, kjer vsakovrstnih očitkov ni manjkalo. Toda kljub močnejši retoriki na vseh straneh lahko ugotovimo, da je bil parlament v svojih dvajsetih letih že velikokrat prizorišče veliko bolj razburljivih, neposrednih, iskrivih in nenazadnje zanimivih debat. Razprava je postajala brezbarvna legitimacija odločitev, utemeljena v napakah in zmotah drugega. Iztočnico je dal poslanec PS[or.] Jani Möderndorfer[os.], ki je obrazložil predlog, da naj parlament za novo premierko izvoli Alenko Bratušek[os.]: ods.7.32.

Kmalu po oblikovanju nove vlade se je začel kazati karakter nove oblasti. Samovoljno in brez resnega dialoga, tudi z izigravanjem zainteresirane in tudi celotne javnosti, se je vodila politika vodstva, ki celo koalicijskim partnerjem ni dovolila sodelovati pri nekaterih pomembnih odločitvah. Spremembe zakonodaje so se praviloma dogajale kot nujni in hitri postopki brez predhodnih ocen učinkov, brez posvetovanj s tako civilno kot politično in strokovno javnostjo. Posledica takega destruktivnega ravnanja Vlade ni samo kopica nenamernih in namernih krivic, posledica takih ravnanj je tudi ulica, nezadovoljstvo ljudi, ki vlade in parlamenta ne čuti več kot del družbenega ustroja. Gospodarska kriza, rekordna stopnja brezposelnih, mladih strokovnjakov brez perspektive, ignorantski odnos vladajoče SDS[or.], ki je nezadovoljstvo ljudi označevala z nesposobnostjo, jih zmerjala z zombiji in levimi fašisti, na drugi strani pa je dovolj zgovoren dokaz, da je sprememba nujno potrebna. Stranka, ki svoj narod zmerja, žali ali zaničuje, ne more in ne sme vladati. Zanemarjanja in podcenjevanja opozicije verjetno niti ni treba omenjati …Leto 2012 se je bliskovito zavrtelo, v njem pa se je nabralo zgrešenih politik za cel mandat.[270] blCit.7.8.

Zato naj bi bile po mnenju predlagateljev nujne spremembe pri vodenju vlade in posledična umiritev napete situacije. Nadaljevanja demonstracij si nihče ni želel. Tudi kandidatka za predsednico vlade je v svojem govoru poudarila spremembe načina kot tiste ključne točke, v katerih se bo njena vlada razlikovala od predhodnikove. Po njenem je bil 27. februar ods.7.33.

dan preloma s politiko delitev, zaničevanja, žalitev in strahu. Je dan upanja, povezovanja in spoštljivosti. Ponavadi do situacije, v kakršni smo danes, do izbire novega mandatarja, pripeljejo volitve, sledi pa obet razvoja. Danes je obratno. Ker Vlada zadnje leto ni ponudila obeta razvoja, državljani zahtevajo volitve.blCit.7.9.

Obljubila je, da bo v prvi fazi njen cilj pripeljati Slovenijo varno do volitev. Seveda kot ženska ni pozabila omeniti, ods.7.34.

da ima v 20-letni zgodovini slovenskih državnozborskih volitev ta sklic največje število poslank doslej. Želim si, da nas žensk ne bi presojali po dolžini naših kril, ampak po daljnosežnosti naših rešitev in po tem, za kar si že nekaj desetletij prizadevajo mnogi – da damo vsakdanji politiki krila prihodnosti.blCit.7.10.

Premier Janša[os.] in poslanci SDS[or.] so svoje očitke usmerjali proti protikorupcijski komisiji in prikriti razlog za rušenje vlade videli v nasprotovanju t. i. slabi banki in državnemu holdingu. Janša[os.] je politično krizo celo slabšalno poimenoval virantovanje, v svojih nastopih omenjal teme iz druge svetovne vojne (množično grobišče Hudo jamo) in Bratuškovi[os.] (ne povsem neupravičeno) očital, da je del svojega magisterija prepisala iz dokumentov Javnega gospodarskega zavoda Brdo. Glede na to, da bodoča koalicija v razpravi dejansko ni predstavila prepričljivega novega koncepta, je cinično ugotovil, kako ods.7.35.

ni nobenega dvoma več, da bo predsedniku Pozitivne Slovenije[or.], gospodu Zoranu Jankoviću[os.], Gregorju Golobiču[os.] in Milanu Kučanu[os.], ki je ob pomoči Karla Erjavca[os.] in Gregorja Viranta[os.] sestavljal prihodnjo vlado, da bo uspelo gospodom v to vlado uvrstiti tudi strokovnjake, ki bodo uspešno preprečevali ugotavljanje odgovornosti za rop stoletja iz slovenskih bank.blCit.7.11.

Zlasti bivši predsednik Milan Kučan[os.] je že nekaj časa nosil obrekljivi vzdevek stric iz ozadja, saj naj bi po prepričanju številnih (predvsem volilcev SDS[or.]) še vedno vlekel politične niti v državi, vsi predsedniki vlad z levega dela slovenskega političnega spektra pa naj bi bili njegove marionete.ods.7.36.

Zvečer je za Bratuškovo[os.] glasovalo 55 poslancev, proti ji je bilo 33. Postala je prva predsednica slovenske vlade.[271] Pogajanja o vseh podrobnostih koalicijske pogodbe so nato trajala še dva tedna in 13. marca ob enajstih zvečer (kakor da je koalicija s pozno uro sugerirala na naporno delo v zadnjem trenutku) je bil dokument v preddverju velike dvorane Državnega zbora podpisan. Bratuškova[os.] je naslednji dan vložila listo kandidatov za ministre in ministrice, ti so se v naslednjem tednu odpravili na hearinge [272] in 20. marca 2013 je parlament z 52 glasovi za in 35 proti imenoval enajsto slovensko vlado.[273] Naslednji mesec je zaradi novih razmerij z mesta podpredsednika parlamenta odstopil Jakob Presečnik[os.], nova podpredsednica je postala Polonca Komar[os.] (DL[or.]).[274] ods.7.37.

* * *

Po izvolitvi nove vlade se je kljub številnim kabinetnim krčem in neposrečenim kadrovskim izbiram politično neurje začelo umirjati. Teme, ki so prej dvigovale politično temperaturo, so bile naenkrat v parlamentu (skoraj) soglasno sprejete. Že aprila so poslanci v prisotnosti hrvaškega premierja Milanovića[os.] in zunanje ministrice Vesne Pusić[os.] ratificirali hrvaško pristopno pogodbo k EU, maja so (z nekaj več nejevolje) dvignili stopnji DDV in ravno tako maja sprejeli dve daljnosežni in sistemski odločitvi.[275] Posegli so v ustavo in jo v dveh vprašanjih spremenili. Vanjo so vpisali t. i. zlato fiskalno pravilo, ki omejuje državno proračunsko politiko, in temeljito prekrojili referendumsko ureditev. Med drugim so uvedli referendumski kvorum, ki precej otežuje uspešnost predlagateljev.[276] S tem so referendumi odvzeli politično privlačnost in mu namenili redko in ekskluzivno vlogo v slovenski politiki.ods.7.38.

Jesen je bil znova bolj vroča, opozicijo in del javnosti je zlasti vznejevoljil nov zamišljeni davek na nepremičnine. Premierka je novembra na sprejetje sprememb proračuna za leto 2014 (te so že vsebovale učinke davka na nepremičnine, ki naj bi začel veljati 1. 1. 2014) celo vezala zaupnico, a je glasovanje brez težav prestala. ods.7.39.

V začetku leta 2014, po letu dni na oblasti, se je koalicija počutila še zmerom trdno in suvereno, zato so njeni prvaki na kraju podpisa koalicijske pogodbe - v preddverju velike dvorane Državnega zbora, podpisali nov koalicijski dogovor o sodelovanju v vladi za obdobje 2014–2015.[277] Zamislili so si končati mandat. Tudi premierka se je sočasno odločila utrditi svoj položaj znotraj stranke PS[or.] in napovedala naskok na mesto predsednice. Postavitev na politični šahovnici je bila videti ugodno, večjih pretresov ni bilo pričakovati. Zdi se, da je vsem ustrezal scenarij čim kasnejših državnozborskih volitev. V letu 2014 so namreč že bile na sporedu evropske in lokalne volitve, kjer bi stranke izmerile svojo podporo in se nato po potrebi reorganizirale, bolje profilirale … ods.7.40.

Toda pomladi 2014 je vnovič v vsej brutalnosti bruhnilo na površje načelo, ki mu lahko v moderni politiki (ne le) na tem prostoru sledimo že skoraj 200 let: politika je vendar umetnost možnega, predvidljivost nepredvidljivega, akrobacija najbolj nenavadnih obratov, v kakršnih je nekoč briljiral prvak predvojne SLS[or.] Anton Korošec[os.]. Ob Bratuškovi[os.] se je za mesto predsednika odločil potegovati tudi nikoli zares odpisani ljubljanski župan in ustanovitelj stranke PS[or.] Zoran Janković[os.]. Za mnoge presenetljivo, za mnoge samomorilsko, za ene neodgovorno, za druge edino pravilno in dobro. Stranka naj bi vendarle bila njegova, on je bil garant njenega volilnega uspeha. Njegova morebitna izvolitev bi pomenila pretres, premierka je brž napovedala, da bo v tem primeru odstopila. ods.7.41.

Kongres PS[or.] je bil sklican za 25. april na Brdu, nanj so lahko prišli vsi člani stranke (dejansko jih je prišlo osemsto). Po uvodnih nagovorih so se pred javnostjo zaprli in po poldrugi uri prepričevanj in tehtanj s 55 % podporo za predsednika (znova) izvolili Zorana Jankovića[os.]. Izbruhnila je politična kriza, ki ni ponujala prav veliko izhodov … Poslanci in člani PS[or.] so se razdelili na Zoranovo in Alenkino krilo, premierka pa je v skladu z dano besedo naslednji teden odstopila z mesta predsednice vlade. S tem je samodejno prenehal mandat celotnemu kabinetu. Nastopil je čas krokarjev in pogrebcev,[278] na obzorju so se spet pojavile predčasne volitve… ods.7.42.

Parlament se je z odstopom Alenke Bratušek[os.] seznanil 8. maja. Predsednica je bila v nagovoru kratka, poudarila je uspehe vlade na fiskalnem področju, se pohvalila, da se je država za las izognila zloglasni evropski trojki, in prostodušno priznala:ods.7.43.

Zakaj sem torej odstopila? Ker želim s tem prispevati k čim hitrejši rešitvi položaja, v katerem sta se moja vlada in koalicija znašli potem, ko v dosedanji stranki nisem dobila zadostne podpore. S takšno popotnico ne morem ne odgovorno voditi vlade, ne preverjati zaupnice tu, pred vami. Po rezultatu kongresa Pozitivne Slovenije[or.], posvetu s koalicijskimi partnerji in pogovoru s predsednikom republike sem se odločila za odstop z mesta predsednice Vlade. A nisem želela s preuranjenimi ali nepremišljenimi potezami izzvati kakršnekoli dodatne krize … Ko sem po pogovoru in dogovoru z dosedanjimi koalicijskimi partnerji uvidela jasno pripravljenost, da gremo na predčasne volitve dovolj zgodaj, še pred poletjem, če se da, oziroma zelo zgodaj poleti, in ko mi je v tej iskreni nameri dal jasno podporo tudi predsednik republike, od čigar angažmaja je v teh dneh veliko odvisno, sem lahko odstopila. Nikakor ne morem reči, da mirne vesti, prej nemirne, a čiste vesti.[279] blCit.7.12.

Z odhodom na predčasne volitve so soglašali vsi politični akterji, kandidata za mandatarja ni v naslednjih tednih nihče predlagal. Nepovezani poslanec Vogrin[os.] je sicer poskusil plasirati svojega kandidata, a ne le, da ni dobil podpore morebitnih predlagateljev, njegov manever je bil unisono razglašen za politično neokusnega. V parlamentu – teatru je tako ob koncu znova zaigrala komedija.[280] ods.7.44.

Predsednik republike Borut Pahor[os.] je 2. junija razpustil parlament in volitve (ob nemajhnih kritikah zaradi počitniškega termina) razpisal za 13. julij 2014.ods.7.45.

* * *

Z volilnim bojem se v vsebinskem smislu že začenja sedmi mandat Državnega zbora Republike Slovenije. Znova je pričakovati, da bodo volitve – podobno kakor leta 2011 – korenito prevetrile politično in personalno sestavo parlamenta. Razlogov za to je več. Po padcu Janševe[os.] vlade je energija ljudskih vstaj počasi pojenjala. Vse manj in manj ljudi je prihajalo javno izražati svoje nezadovoljstvo. Toda nezadovoljstvo s politiko in političnimi elitami je ostajalo, rezultati javnomnenjskih anket so še naprej bili neizprosni. Nekaj vstajniških skupin, med drugim gibanje Vseslovenska ljudska vstaja, se je zato odločilo izkoristiti vstajniški potencial in aktivno vstopiti v politiko. Decembra 2013 je nastala stranka Solidarnost[or.]. Naslednje leto, 1. marca 2014, je po zgledu privlačne in prepričljive grške Sirize[or.] Alexisa Ciprasa[os.] nastala Združena levica[or.], koalicija Iniciative za demokratični socializem[or.], Demokratične stranke dela[or.], že znane stranke TRS[or.] ter številnih drugih organizacij. Tik pred volitvami pa so v politični prostor vstopile še tri stranke s prvaki težke kategorije: stranka Verjamem[or.] bivšega predsednika Računskega sodišča dr. Igorja Šoltesa[os.], Zavezništvo Alenke Bratušek[or.] (okrog Bratuškove[os.] so zbrani poslanci in člani PS[or.], ki so se ji pridružili po kongresu na Brdu) in Stranka Mira Cerarja[or.]. Slednji ankete celo napovedujejo zmago, četudi je ves njej potencial skoncentriran v nedvomno priljubljenem in uglednem predsedniku. ods.7.46.

Nevarnost, ki preži na ustanovitelje novih strank, in hkrati svareče opozorilo volilcem je že konec leta 2013 zaobjel eden najprodornejših političnih mislecev med slovenskimi politiki Gregor Golobič[os.] (sicer je tudi sam imel grenko izkušnjo z stranko Zares[or.]). Golobič[os.] je neposredno izjavil: ods.7.47.

Poslance s hrbtenico hočemo – dokler se ne zgodijo; po novih obrazih hlepimo – dokler jih ne vidimo; nove stranke podpiramo – dokler se ne ustanovijo … Ekstremi slovenskega lepodušniškega sindroma. Stranke preziramo kot hudodelske združbe, ki zgolj zapravljajo naš denar, in sočasno od njih pričakujemo, da bodo suvereno in strokovno rešile lokalne in globalne probleme sodobne družbe.[281] blCit.7.13.

In si nato zastavil večno vprašanje kritikov parlamentarne demokracije od Carla Schmitta[os.] naprej: Kaj pa je alternativa? V parlamentarni demokraciji vendar samo politična stranka, torej politična združba z jasnim programom, strategijo, premišljeno volilno taktiko, prepoznavno personalno zasedbo, razdelano kadrovsko selekcijo in predvsem z razvejano in dobro ukoreninjeno strankarsko infrastrukturo. Takšni stranki, ki sta kazali vsaj ambicijo po naštetih lastnostih, sta se na tem prostoru izoblikovali v začetku devetdesetih let 19. stoletja in nato kljub srditi kulturno bojni retoriki in kljub številnim vprašljivim političnim odločitvam krojili politično krajino več kot pol stoletja.ods.7.48.

* * *

Parlamentarna statistika šestega mandata je podobno zgovorna kot pri prejšnjih mandatih. Včasih politične interpretacije dobijo (ali izgubijo) pravi smisel šele ob soočenju z zmerom subverzivnimi in suhimi statističnimi dejstvi. Skupno število sprejetih aktov je bilo nižje kot v (sicer daljšem) petem mandatu (612), število vloženih interpelacij in število obstrukcij pa je skokovito naraslo. Poslanci so vložili sedem interpelacij in 41 krat zapustili sejo. Število zastavljenih poslanskih vprašanj je bilo manjše (2021), ravno tako je bilo manj parlamentarnih preiskovalnih komisij (za slovenski parlamentarizem skromne tri), a so te kljub vsemu v precejšnji meri plenile pozornost javnosti, burile duhove in opredeljevale odnos do slovenskega parlamentarizma. ods.7.49.

Struktura zbornice se glede na moč poslanskih skupin ni bistveno spremenila (razen nekaj izstopov poslancev, ki so delovali naprej kot nepovezani) vse do maja 2014, ko se je po številčnejšem odhodu iz poslanske skupine PS[or.] oblikovala nova poslanska skupina nepovezanih poslancev. Toda statična struktura parlamenta je bila očitnem nasprotju z izrazito politično dinamiko zunaj njega … ods.7.50.

Opombe:

[236] Predčasne volitve v Državni zbor 4. decembra 2011: Končno poročilo misije OVSE/ODIHR za ocenjevanje volitev. Varšava 7. 2. 2012, str. 11–13, 17–18, http://www.osce.org/sl/odihr/elections/88778?download=true, (3. 7. 2014) [bibl]; Marko Pečauer, Tanja Starič, Zoran Potič: Volilna napoved Dela: močna zmaga Janševe SDS. V: Delo. 2. 12. 2011 [bibl].

[237] Luka Jakše: Novinci v napadu. V: Delo. 24. 10. 2011 [bibl].

[238] Janez Markeš: Začetek volilne kampanje. V: Delo: Sobotna priloga. 5. 11. 2011 [bibl].

[239] Volilna kampanja s predstavitvijo strank je temeljito predstavljena v prilogi dnevnika Volitve 2011. 25. 11. 2011 [bibl].

[240] Marko Pečauer: Kdor koli že bo premier. V: Delo. 30. 11. 2011 [bibl].

[241] Predčasne volitve v državni zbor. Dostopno na: Volitve. 4. 12. 2011, http://volitve.gov.si/dz2011/, (11. 6. 2012) [bibl].

[242] Med novimi obrazi je bilo tudi nekaj starih poslancev in poslank, ki so prestopili v vrste novih strank, največ v PS[or.]. Njihovo početje je duhovito komentiral poslanec Franco Juri[os.], saj je dejal, da si pušča brado in bo tako postal novi obraz. Po njegovem mnenju imajo vsi domnevno novi obrazi že dolgo brado. – Zoran Potič, Anže Božič: Bogata sezona poslanskih izstopov in prestopov. V: Delo. 25. 10. 2011 [bibl].

[243] Ali H. Žerdin: Kot da partizanov leta 1965 ne bi bilo več na oblasti: sprememba političnega prostora. V: Delo: Sobotna priloga. 10. 12. 2011 [bibl].

[244] Poleg nje sta izpadli tudi Zares[or.] in SNS[or.], pri čemer je prva bila delni idejni dedič Drnovškovega[os.] LDS[or.]-a, druga pa vseskozi manjši politični igralec.

[245] Samo Trtnik: (Ne)enotni liberalizem v Sloveniji. V: Večer. 17. 12. 2011 [bibl].

[246] Dobesedni zapis 1. seje VI. mandata DZ z dne 21. 12. 2011. Dostopno na: Državni zbor RS. 21. 12. 2011, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=79713B3EDF2C82FCC125797300421479, (2. 7. 2014) [bibl].

[247] Dobesedni zapis 1. seje VI. mandata DZ z dne 21. 12. 2011. Dostopno na: Državni zbor RS. 21. 12. 2011, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=79713B3EDF2C82FCC125797300421479, (2. 7. 2014) [bibl].

[248] Dobesedni zapis 1. seje VI. mandata DZ z dne 21. 12. 2011. Dostopno na: Državni zbor RS. 21. 12. 2011, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=79713B3EDF2C82FCC125797300421479, (2. 7. 2014) [bibl].

[249] Dobesedni zapis 2. izredne seje VI. mandata DZ z dne 11. 1. 2012. Dostopno na: Državni zbor RS. 11. 1. 2012, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=E16601CA3FC22D42C12579870032AEA0, (2. 7. 2014) [bibl].

[250] Zoran Potič: Volitve ne štejejo veliko. V: Delo. 12. 1. 2012 [bibl].

[251] Dobesedni zapis 2. izredne seje VI. mandata DZ z dne 11. 1. 2012. Dostopno na: Državni zbor RS. 11. 1. 2012, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=E16601CA3FC22D42C12579870032AEA0, (2. 7. 2014) [bibl].

[252] Zagotavljanje strankarske discipline na tajnem glasovanju v parlamentu sicer ni novum šestega mandata. Stranke so svoje poslance nadzorovale tudi prej, najbolj očitno v začetku drugega mandata, ko je bilo razmerje sil po volitvah 45 : 45. Tedaj je t. i. desni pol (morda tudi pod vtisom izstopa poslanca Pucka[os.] iz poslanske skupine SKD[or.]) ubiral najrazličnejše poti nadzora svojih poslancev. Najprej so slednji tajne glasovnice podpisovali, na naslednjem glasovanju so h glasovalnim kabinam pristopali v parih ali trojkah in tako neopazno drug drugega kontrolirali, nato pa so se odpravili izpolnit glasovalni listič kar v prostore poslanske skupine. Zaradi tega je poslanec ZLSD[or.] Ciril Ribičič[os.] protestiral pri predsedniku parlamenta Janezu Podobniku[os.] in bil pobudnik drugačne organizacije tajnega glasovanja. Odtlej so glasovalne kabine ob predsedniškem pultu, kar deloma onemogoča vzajemno poslansko nadzorovanje. Strankarsko discipliniranje ob tajnem glasovanju se je nato vnovič pojavilo ob koncu mandata, a so se takrat vloge zamenjale. Pri glasovanju o kandidatu za predsednika vlade Andreju Bajuku[os.] se je za nadzor odločila LDS[or.] in uveljavila novo rešitev, kakršna se je ponovila leta 2012. Njeno bistvo je seveda v tem, da posamezna poslanska skupina preprosto ne dvigne glasovnic oz. jih ne odda. Po mnenju nekdanjega poslanca Ribičiča[os.] taka odločitev poslanske skupine onemogoča svobodno odločanje poslancev. – Gl. Ciril Ribičič: Tajnost glasovanja v Državnem zboru: Kdo in kako lahko nadzira poslance. V: Razvoj slovenskega parlamentarizma: kolokvij ob 10. obletnici parlamentarizma v Sloveniji: zbornik referatov, koreferatov in razprav. Ljubljana 2000, str. 115–126 [bibl].

[253] Dobesedni zapis 5. izredne seje VI. mandata DZ z dne 28. 1. 2012. Dostopno na: Državni zbor RS. 28. 1. 2012, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=C247920D398FC09BC12579A00042B294, (2. 7. 2014) [bibl].

[254] Dobesedni zapis 7. izredne seje VI. mandata DZ z dne 10. 2. 2012. Dostopno na: Državni zbor RS. 10. 2. 2012, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=A10F6E1ADAF1F2BBC12579A600349443, (2. 7. 2014) [bibl].

[255] Dobesedni zapis 1. seje VI. mandata DZ z dne 21. 12. 2011. Dostopno na: Državni zbor RS. 21. 12. 2011, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=79713B3EDF2C82FCC125797300421479, (2. 7. 2014) [bibl].

[256] Kronologija Državnega zbora: za leto 2012. Dostopno na: Državni zbor – Kronologija,. 2012, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/Kronologija/arhiv%20kronologija/525759fc-ecd3-49a8-b28e-2a5b8cb1991a/!ut/p/b1/vZFNa4NAEIZ_Ud3ZD9f1qJLEjbomuibqJWhbiiYmpUhT_fW1ECgUQi7FmdML7zzPYVCJCiwYJcQEwlGOynP12bxVfXM5V6efXPKDqxJTBisMwstckFqzxPVjwmxzKhRTIZBxarvYgdjGS5AZXTEaaYCIPLrfoyLybhS4Mw48oqxR2dSdcX3uDDAoE5YQXFjYZowLPkmUh4qJYd1lbAjSKAd2SNvhXY7HMWnHLY7ajPbZV4iPWOnW36t6GfXKVdHHWmK9C9SCDOmCDX24Ba305mWXZK7jySLt2r9CEP4CnJg6IXhT8My5hdbMwpTNLeRzC___h8q_dK-oK0_h8FSP-e9evwES2YbS/dl4/d5/L2dBISEvZ0FBIS9nQSEh, (2. 7. 2014) [bibl].

[257] Dobesedni zapis 13. izredne seje VI. mandata DZ z dne 10. 5. 2012. Dostopno na: Državni zbor RS. 10. 5. 2012, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=6F858F8AB4F593EAC1257A0800491978, (2. 7. 2014) [bibl]; Dobesedni zapis 13. izredne seje VI. mandata DZ z dne 11. 5. 2012. Dostopno na: Državni zbor RS. 11. 5. 2012, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=E98C02AFC83ED0E5C1257A130046A9BA, (2. 7. 2014) [bibl].

[258] Dobesedni zapis 13. izredne seje VI. mandata DZ z dne 10. 5. 2012. Dostopno na: Državni zbor RS. 10. 5. 2012, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=6F858F8AB4F593EAC1257A0800491978, (2. 7. 2014) [bibl]

[259] Dobesedni zapis 13. izredne seje VI. mandata DZ z dne 11. 5. 2012. Dostopno na: Državni zbor RS. 11. 5. 2012, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=E98C02AFC83ED0E5C1257A130046A9BA, (2. 7. 2014) [bibl].

[260] Kronologija Državnega zbora: za leto 2012. Dostopno na: Državni zbor – Kronologija,. 2012, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/Kronologija/arhiv%20kronologija/525759fc-ecd3-49a8-b28e-2a5b8cb1991a/!ut/p/b1/vZFNa4NAEIZ_Ud3ZD9f1qJLEjbomuibqJWhbiiYmpUhT_fW1ECgUQi7FmdML7zzPYVCJCiwYJcQEwlGOynP12bxVfXM5V6efXPKDqxJTBisMwstckFqzxPVjwmxzKhRTIZBxarvYgdjGS5AZXTEaaYCIPLrfoyLybhS4Mw48oqxR2dSdcX3uDDAoE5YQXFjYZowLPkmUh4qJYd1lbAjSKAd2SNvhXY7HMWnHLY7ajPbZV4iPWOnW36t6GfXKVdHHWmK9C9SCDOmCDX24Ba305mWXZK7jySLt2r9CEP4CnJg6IXhT8My5hdbMwpTNLeRzC___h8q_dK-oK0_h8FSP-e9evwES2YbS/dl4/d5/L2dBISEvZ0FBIS9nQSEh, (2. 7. 2014) [bibl].

[261] Kronologija Državnega zbora: za leto 2012. Dostopno na: Državni zbor – Kronologija,. 2012, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/Kronologija/arhiv%20kronologija/525759fc-ecd3-49a8-b28e-2a5b8cb1991a/!ut/p/b1/vZFNa4NAEIZ_Ud3ZD9f1qJLEjbomuibqJWhbiiYmpUhT_fW1ECgUQi7FmdML7zzPYVCJCiwYJcQEwlGOynP12bxVfXM5V6efXPKDqxJTBisMwstckFqzxPVjwmxzKhRTIZBxarvYgdjGS5AZXTEaaYCIPLrfoyLybhS4Mw48oqxR2dSdcX3uDDAoE5YQXFjYZowLPkmUh4qJYd1lbAjSKAd2SNvhXY7HMWnHLY7ajPbZV4iPWOnW36t6GfXKVdHHWmK9C9SCDOmCDX24Ba305mWXZK7jySLt2r9CEP4CnJg6IXhT8My5hdbMwpTNLeRzC___h8q_dK-oK0_h8FSP-e9evwES2YbS/dl4/d5/L2dBISEvZ0FBIS9nQSEh, (2. 7. 2014) [bibl].

[262] Poročilo komisije je bila osrednja vest. Gl. npr.: Samo Trtnik, Aleš Kocjan, Matija Stepišnik: Janković in Janša: Nisem kriv. V: Večer. 10. 1. 2013 [bibl]; Katja Šeruga, Matija Stepišnik, Aleš Kocjan: »Koalicija« Janša-Janković. V: Večer. 9. 1. 2013 [bibl].

[263] Samo Trtnik, Aleš Kocjan: Janša in Janković: popolnoma nedolžna …. V: Večer. 10. 1. 2013 [bibl].

[264] Samo Trtnik, Vanessa Čokl: Janša bo odšel. Le ve še ne: (intervju z Gregorjem Virantom). V: Večer (V soboto). 26. 1. 2013 [bibl].

[265] Gorazd Utenkar: Zima odnesla Janeza, z odjugo prišla Alenka. V: Nedelo. 31. 12. 2013 [bibl].

[266] Ozadje snovanja nove vlade pod vodstvom PS[or.] je Janković[os.] pojasnil v svojem govoru na volilnem kongresu PS[or.] aprila 2013.

[267] Samo Trtnik: Slovenija išče vlado. V: Večer (V soboto). 9. 3. 2013 [bibl].

[268] Dobesedni zapis 28. izredne seje VI. mandata DZ z dne 27. 2. 2013. Dostopno na: Državni zbor RS. 27. 2. 2013, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=12BC1F262DED728FC1257BDE0043BF72, (2. 7. 2014) [bibl].

[269] Dobesedni zapis 28. izredne seje VI. mandata DZ z dne 27. 2. 2013. Dostopno na: Državni zbor RS. 27. 2. 2013, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=12BC1F262DED728FC1257BDE0043BF72, (2. 7. 2014) [bibl].

[270] Dobesedni zapis 28. izredne seje VI. mandata DZ z dne 27. 2. 2013. Dostopno na: Državni zbor RS. 27. 2. 2013, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=12BC1F262DED728FC1257BDE0043BF72, (2. 7. 2014) [bibl].

[271] Dobesedni zapis 28. izredne seje VI. mandata DZ z dne 27. 2. 2013. Dostopno na: Državni zbor RS. 27. 2. 2013, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=12BC1F262DED728FC1257BDE0043BF72, (2. 7. 2014) [bibl].

[272] Kronologija Državnega zbora: za leto 2013. Dostopno na: Državni zbor – Kronologija,. 2013, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/Kronologija/arhiv%20kronologija/b6abe245-0931-4916-aeed-4b86e6f0d001/!ut/p/b1/vZHBaoNAEIafqO7suup6dNVGo66ia6JegralaKMppNTEp-8WCoVCyKX4z2ngn-87DGpQjRnVCTGAmKhCzdR-9q_tR3-a2uP33pgHLnIjjDYYmFtyCKWkOQ9SQm1DFWpViMK0sDl2ILXxI4SlvqF6IgEScu9-j-rU_aHAjThwj7JFTd-N2vw0aqDplFmMmczCNqUmM5Ukc1GtGNZNRkaQRBXQQzFc38PlbckHmK8FXCIhwwuW-1l4XSk6H4SK9LEAudueBx6L8rwUnj8nQmbPu7zkDveZZ0x_hcACH5xUd2Jw1eIaawutlYUFXVtori38_x-K4DS-oLE5xteHbql-Z_4CnuBl0w!!/dl4/d5/L2dBISEvZ0FBIS9nQSEh, (2. 7. 2014) [bibl].

[273] Dobesedni zapis 31. izredne seje VI. mandata DZ z dne 20. 3. 2013. Dostopno na: Državni zbor RS. 20. 3. 2013, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=8518985150C72B7DC1257BDC0049532A, (2. 7. 2014) [bibl].

[274] Dobesedni zapis 12. redne seje VI. mandata DZ z dne 2. 4. 2013. Dostopno na: Državni zbor RS. 2. 4. 2013, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=E76AA13F97FFA9D6C1257B71002CDC8B, (2. 7. 2014) [bibl].

[275] Kronologija Državnega zbora: za leto 2013. Dostopno na: Državni zbor – Kronologija,. 2013, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/Kronologija/arhiv%20kronologija/b6abe245-0931-4916-aeed-4b86e6f0d001/!ut/p/b1/vZHBaoNAEIafqO7suup6dNVGo66ia6JegralaKMppNTEp-8WCoVCyKX4z2ngn-87DGpQjRnVCTGAmKhCzdR-9q_tR3-a2uP33pgHLnIjjDYYmFtyCKWkOQ9SQm1DFWpViMK0sDl2ILXxI4SlvqF6IgEScu9-j-rU_aHAjThwj7JFTd-N2vw0aqDplFmMmczCNqUmM5Ukc1GtGNZNRkaQRBXQQzFc38PlbckHmK8FXCIhwwuW-1l4XSk6H4SK9LEAudueBx6L8rwUnj8nQmbPu7zkDveZZ0x_hcACH5xUd2Jw1eIaawutlYUFXVtori38_x-K4DS-oLE5xteHbql-Z_4CnuBl0w!!/dl4/d5/L2dBISEvZ0FBIS9nQSEh, (2. 7. 2014) [bibl].

[276] Dobesedni zapis 32. izredne seje VI. mandata DZ z dne 24. 5. 2013. Dostopno na: Državni zbor RS. 24. 5. 2013, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=C0442A61A7F21A21C1257BDD002FB8EB, (2. 7. 2014) [bibl];Dobesedni zapis 32. izredne seje VI. mandata DZ z dne 24. 5. 2013. Dostopno na: Državni zbor RS. 24. 5. 2013, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=D7DE2D79CBEE2A9AC1257BEA0046AFFE, (2. 7. 2014) [bibl];Dobesedni zapis 37. izredne seje VI. mandata DZ z dne 31. 5. 2013. Dostopno na: Državni zbor RS. 31. 5. 2013, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=AD3A36E85D0D9D89C1257BEB002F39CA, (2. 7. 2014) [bibl].

[277] Kronologija Državnega zbora: za leto 2014. Dostopno na: Državni zbor – Kronologija,. 2014, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/Kronologija, (2. 7. 2014) [bibl].

[278] Tatjana Pihlar, Meta Roglič: Krokarji čakajo mrliča, pogrebci pa sedmino. V: 28. 4. 2014 [bibl].

[279] Dobesedni zapis 63. izredne seje VI. mandata DZ z dne 8. 5. 2014. Dostopno na: Državni zbor RS. 8. 5. 2014, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=mag&uid=BF2646FF283D1BA2C1257CD20042EA19, (2. 7. 2014) [bibl].

[280] Komedija je čisto na koncu, tik pred volitvami, dobila značilnosti groteske. Na slavnostni seji parlamenta ob dnevu državnosti, ki je bila 24. junija, so si poslanci SDS[or.] oblekli bele majice, potiskane s črkami, in skupaj tvorili napis Svoboda Janši.

[281] Borut Mekina: Intervju z Gregorjem Globičem. V: Mladina. 29. 11. 2013 [bibl].

ZAKLJUČNA POGLAVJA

Viripog.A.

Dokumentacijsko-knjižnični oddelek Državnega zbora RS: Dobesedni zapisi sej DZpog.A.1.

Dobesedni zapis 1. izredne seje II. mandata DZ z dne 16. 1. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 16. 1. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=2E6DB387037C82EAC12564650043FA31, (11. 6. 2014). [citirano v op. 93]

Dobesedni zapis 1. izredne seje II. mandata DZ z dne 8. 1. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 8. 1. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=3FC49BBF7D570BF9C12564650042E992, (11. 6. 2014). [citirano v op. 88]

Dobesedni zapis 1. izredne seje II. mandata DZ z dne 9. 1. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 9. 1. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=43EBD4B02F455852C125646500435B3E, (11. 6. 2014). [citirano v op. 89, 90, 91, 92]

Dobesedni zapis 1. izredne seje III. mandata DZ z dne 16. 11. 2000. Dostopno na: Državni zbor RS. 16. 11. 2000, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=C7CD30DED651B5D9C125699D002F5829, (11. 6. 2014). [citirano v op. 119, 120]

Dobesedni zapis 1. izredne seje IV. mandata DZ z dne 9. 11. 2004. Dostopno na: Državni zbor RS. 9. 11. 2004, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=IV&type=sz&uid=DD6F1A725B2FD4A3C1256F4D00463C1E, (11. 6. 2014). [citirano v op. 166, 167]

Dobesedni zapis 1. izredne seje V. mandata DZ z dne 7. 11. 2008. Dostopno na: Državni zbor RS. 7. 11. 2008, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=V&type=sz&uid=779AC0B7B10CC0B2C1257501002FA8A3, (11. 6. 2014). [citirano v op. 208, 209, 210]

Dobesedni zapis 1. seje I. mandata Državnega zbora (dalje DZ) z dne 23. in 24. 12. 1992. Dostopno na: Državni zbor RS. 23. in 24. 12. 1992, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=I&type=sz&uid=16E858D17067909BC1257832004838B4, (11. 6. 2014). [citirano v op. 36]

Dobesedni zapis 1. seje II. mandata DZ z dne 2. 12. 1996. Dostopno na: Državni zbor RS. 2. 12. 1996, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=EFEE4318F264923CC125646500451CDF, (11. 6. 2014). [citirano v op. 85]

Dobesedni zapis 1. seje II. mandata DZ z dne 28. 11. 1996. Dostopno na: Državni zbor RS. 28. 11. 1996, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=03BB15FE2100A010C12564650044DB7F, (11. 6. 2014). [citirano v op. 83, 84]

Dobesedni zapis 1. seje II. mandata DZ z dne 3. 12. 1996. Dostopno na: Državni zbor RS. 3. 12. 1996, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=A9B17271D49BF53DC1256465004581C1, (11. 6. 2014). [citirano v op. 86, 87]

Dobesedni zapis 1. seje III. mandata DZ z dne 10. 11. 2000. Dostopno na: Državni zbor RS. 10. 11. 2000, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=4A56DB6CA7F89368C125699700247E04, (11. 6. 2014). [citirano v op. 117, 118]

Dobesedni zapis 1. seje III. mandata DZ z dne 27. 10. 2000. Dostopno na: Državni zbor RS. 27. 10. 2000, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=1B8D4049EC228A37C125698B002CD9D4, (11. 6. 2014). [citirano v op. 116]

Dobesedni zapis 1. seje IV. mandata DZ z dne 22. 10. 2004. Dostopno na: Državni zbor RS. 22. 10. 2004, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=IV&type=sz&uid=790B2A22539EB30FC1256F3B00338C10, (19. 6. 2014). [citirano v op. 160, 161, 162, 163, 164]

Dobesedni zapis 1. seje V. mandata DZ z dne 15. 10. 2008. Dostopno na: Državni zbor RS. 15. 10. 2008, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=V&type=sz&uid=7416738730D099C4C12574E8002EF15F, (11. 6. 2014). [citirano v op. 201, 202, 203, 204, 205, 206, 207]

Dobesedni zapis 1. seje VI. mandata DZ z dne 21. 12. 2011. Dostopno na: Državni zbor RS. 21. 12. 2011, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=79713B3EDF2C82FCC125797300421479, (2. 7. 2014). [citirano v op. 246, 247, 248, 255]

Dobesedni zapis 10. seje III. mandata DZ z dne 20. 11. 2001. Dostopno na: Državni zbor RS. 20. 11. 2001, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=30B662094B63DA47C1256B10003F6A85, (11. 6. 2014). [citirano v op. 132, 133]

Dobesedni zapis 12. redne seje VI. mandata DZ z dne 2. 4. 2013. Dostopno na: Državni zbor RS. 2. 4. 2013, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=E76AA13F97FFA9D6C1257B71002CDC8B, (2. 7. 2014). [citirano v op. 274]

Dobesedni zapis 13. izredne seje VI. mandata DZ z dne 10. 5. 2012. Dostopno na: Državni zbor RS. 10. 5. 2012, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=6F858F8AB4F593EAC1257A0800491978, (2. 7. 2014). [citirano v op. 257, 258]

Dobesedni zapis 13. izredne seje VI. mandata DZ z dne 11. 5. 2012. Dostopno na: Državni zbor RS. 11. 5. 2012, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=E98C02AFC83ED0E5C1257A130046A9BA, (2. 7. 2014). [citirano v op. 257, 259]

Dobesedni zapis 13. seje I. mandata DZ z dne 9. 11. 1993. Dostopno na: Državni zbor RS. 9. 11. 1993, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=I&type=sz&uid=99424B9ADCD17EFBC1257832004838D9, (11. 6. 2014). [citirano v op. 53, 54, 55, 57]

Dobesedni zapis 14. seje V. mandata DZ z dne 2. 3. 2010. Dostopno na: Državni zbor RS. 2. 3. 2010, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=V&type=sz&uid=74A51F3F6CEAA0FFC125794B0038F9A3, (11. 6. 2014). [citirano v op. 223, 224, 225, 226]

Dobesedni zapis 16. izredne seje II. mandata DZ z dne 10. 12. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 10. 12. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=2D99AFBAC5B16513C125656E0043658C, (28. 10. 2010). [citirano v op. 102]

Dobesedni zapis 16. izredne seje II. mandata DZ z dne 12. 12. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 12. 12. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=125E15C33C0926CCC125656F00405EF2, (28. 10. 2010). [citirano v op. 103]

Dobesedni zapis 16. izredne seje II. mandata DZ z dne 3. 12. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 3. 12. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=570422333FDEF15FC1256567004C0A47, (11. 6. 2014). [citirano v op. 100]

Dobesedni zapis 16. izredne seje II. mandata DZ z dne 5. 12. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 5. 12. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=5986A1DB7B409C33C125656900501A04, (23. 6. 2014). [citirano v op. 101]

Dobesedni zapis 2. izredne seje II. mandata DZ z dne 6. 2. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 6. 2. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=44F1416856FE8B4AC125646500443F20, (16. 6. 2014). [citirano v op. 94]

Dobesedni zapis 2. izredne seje VI. mandata DZ z dne 11. 1. 2012. Dostopno na: Državni zbor RS. 11. 1. 2012, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=E16601CA3FC22D42C12579870032AEA0, (2. 7. 2014). [citirano v op. 249, 251]

Dobesedni zapis 2. seje I. mandata DZ z dne 12. 1. 1993. Dostopno na: Državni zbor RS. 12. 1. 1993, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=I&type=sz&uid=85776B33FFEBEBD1C1257832004838BC, (11. 6. 2014). [citirano v op. 50]

Dobesedni zapis 24. izredne seje III. mandata DZ z dne 11. 12. 2002. Dostopno na: Državni zbor RS. 11. 12. 2002, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=85D7C5DCEFE9C960C1256C950032226F, (11. 6. 2014). [citirano v op. 134, 135]

Dobesedni zapis 26. izredne seje IV. mandata DZ z dne 15. 2. 2007. Dostopno na: Državni zbor RS. 15. 2. 2007, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=IV&type=sz&uid=A4B33F8A3829A9ABC125728F0034FF68, (11. 6. 2014). [citirano v op. 180]

Dobesedni zapis 28. izredne seje VI. mandata DZ z dne 27. 2. 2013. Dostopno na: Državni zbor RS. 27. 2. 2013, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=12BC1F262DED728FC1257BDE0043BF72, (2. 7. 2014). [citirano v op. 268, 269, 270, 271]

Dobesedni zapis 29. seje IV. mandata DZ z dne 18. 6. 2007. Dostopno na: Državni zbor RS. 18. 6. 2007, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=IV&type=sz&uid=C26AAD9D9069AF81C125730600464F36, (11. 6. 2014). [citirano v op. 175, 176]

Dobesedni zapis 3. izredne seje II. mandata DZ z dne 27. 2. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 27. 2. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=AB45C7774F00FBFDC12564650048E632, (11. 6. 2014). [citirano v op. 95, 96]

Dobesedni zapis 30. seje III. mandata DZ z dne 27. 10. 2003. Dostopno na: Državni zbor RS. 27. 10. 2003, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=B3B5E1DAF6C9F8A3C1256DD30046D7D0, (11. 6. 2014). [citirano v op. 143, 144]

Dobesedni zapis 31. izredne seje VI. mandata DZ z dne 20. 3. 2013. Dostopno na: Državni zbor RS. 20. 3. 2013, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=8518985150C72B7DC1257BDC0049532A, (2. 7. 2014). [citirano v op. 273]

Dobesedni zapis 32. izredne seje VI. mandata DZ z dne 24. 5. 2013. Dostopno na: Državni zbor RS. 24. 5. 2013, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=C0442A61A7F21A21C1257BDD002FB8EB, (2. 7. 2014). [citirano v op. 276]

Dobesedni zapis 32. izredne seje VI. mandata DZ z dne 24. 5. 2013. Dostopno na: Državni zbor RS. 24. 5. 2013, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=D7DE2D79CBEE2A9AC1257BEA0046AFFE, (2. 7. 2014). [citirano v op. 276]

Dobesedni zapis 33. seje IV. mandata DZ z dne 19. 11. 2007. Dostopno na: Državni zbor RS. 19. 11. 2007, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=IV&type=sz&uid=1D525BA1CB02FDB3C12573A8003854A4, (11. 6. 2014). [citirano v op. 181, 182]

Dobesedni zapis 37. izredne seje VI. mandata DZ z dne 31. 5. 2013. Dostopno na: Državni zbor RS. 31. 5. 2013, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=AD3A36E85D0D9D89C1257BEB002F39CA, (2. 7. 2014). [citirano v op. 276]

Dobesedni zapis 38. seje III. mandata DZ z dne 12. 7. 2004. Dostopno na: Državni zbor RS. 12. 7. 2004, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=3CD99B09046BCC20C1256ED70046FCD5, (11. 6. 2014). [citirano v op. 150]

Dobesedni zapis 4. izredne seje IV. mandata DZ z dne 3. 12. 2004. Dostopno na: Državni zbor RS. 3. 12. 2004, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=IV&type=sz&uid=E9B9E7205EE6C4CBC1256F6A00382DE9, (11. 6. 2014). [citirano v op. 169]

Dobesedni zapis 4. seje II. mandata DZ z dne 23. 4. 1997. Dostopno na: Državni zbor RS. 23. 4. 1997, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=26EC891E91B39A4CC125649E00302D3C, (11. 6. 2014). [citirano v op. 97]

Dobesedni zapis 47. izredne seje II. mandata DZ z dne 3. 5. 2000. Dostopno na: Državni zbor RS. 3. 5. 2000, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=BACAA28CFFDDFBB2C12568D900319408, (28. 10. 2010). [citirano v op. 105]

Dobesedni zapis 48. izredne seje II. mandata DZ z dne 23. 5. 2000. Dostopno na: Državni zbor RS. 23. 5. 2000, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=8C2080B74C185245C12568EB003F0E42, (28. 10. 2010). [citirano v op. 106]

Dobesedni zapis 5. izredne seje VI. mandata DZ z dne 28. 1. 2012. Dostopno na: Državni zbor RS. 28. 1. 2012, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=C247920D398FC09BC12579A00042B294, (2. 7. 2014). [citirano v op. 253]

Dobesedni zapis 5. seje III. mandata DZ z dne 18. 4. 2001. Dostopno na: Državni zbor RS. 18. 4. 2001, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=03D9661508C0EA69C1256A39004C255F, (11. 6. 2014). [citirano v op. 125, 126, 127, 128]

Dobesedni zapis 50. izredne seje II. mandata DZ z dne 7. 6. 2000. Dostopno na: Državni zbor RS. 7. 6. 2000, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=II&type=sz&uid=AD894975C9F0ECC5C12568F9003A95BD, (28. 10. 2010). [citirano v op. 107]

Dobesedni zapis 50. izredne seje III. mandata Državnega zbora z dne 31. 8. 2004. Dostopno na: Državni zbor RS. 31. 8. 2004, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=D4791EDCAFFEB6DFC1256F11003110D5, (11. 6. 2014). [citirano v op. 151]

Dobesedni zapis 50. izredne seje III. mandata DZ z dne 1. 9. 2004. Dostopno na: Državni zbor RS. 1. 9. 2004, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=III&type=sz&uid=9C0439CE5B3BF6E5C1256F1200328CA5, (11. 6. 2014). [citirano v op. 145]

Dobesedni zapis 6. izredne seje I. mandata DZ z dne 28. 3. 1994. Dostopno na: Državni zbor RS. 11. 6. 2014, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=I&type=sz&uid=72F8FA6D0F92EC9AC1257832004838BF, (28. 3. 1994). [citirano v op. 62, 64, 65]

Dobesedni zapis 63. izredne seje VI. mandata DZ z dne 8. 5. 2014. Dostopno na: Državni zbor RS. 8. 5. 2014, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=mag&uid=BF2646FF283D1BA2C1257CD20042EA19, (2. 7. 2014). [citirano v op. 279]

Dobesedni zapis 7. izredne seje VI. mandata DZ z dne 10. 2. 2012. Dostopno na: Državni zbor RS. 10. 2. 2012, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=VI&type=sz&uid=A10F6E1ADAF1F2BBC12579A600349443, (2. 7. 2014). [citirano v op. 254]

Dobesedni zapis 7. seje IV. mandata DZ z dne 17. 6. 2005. Dostopno na: Državni zbor RS. 17. 6. 2005, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=IV&type=sz&uid=4690E81D6D042E4AC1257029002CEE03, (11. 6. 2014). [citirano v op. 177]

Dobesedni zapis 8. seje I. mandata DZ z dne 18. 5. 1993. Dostopno na: Državni zbor RS. 18. 5. 1993, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=I&type=sz&uid=6DD17CAD27DDF985C1257832004838ED, (11. 6. 2014). [citirano v op. 52]

Dobesedni zapis 8. seje IV. mandata DZ z dne 11. 7. 2005. Dostopno na: Državni zbor RS. 11. 7. 2005, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/evidenca?mandat=IV&type=sz&uid=4619D4F4BAA3A828C125704200469019, (11. 6. 2014). [citirano v op. 173]

Viri in literaturapog.A.2.

Ash, Timothy, Garton: Jahrhundertwende: Weltpolitische Betrachtungen 2000-2010. München: Hanser Verlag, 2010. [citirano v op. 112]

Babič, Blaž: Vzpostavitev parlamentarizma v polnem pomenu besede: "Parlamentarna demokracija vrača udarec". V: Tatjana Krašovec, Mojca Pristavec Đogić (ur.): Prihodnost parlamentarne demokracije: zbornik strokovnega srečanja ob 20. obletnici prvih večstrankarskih volitev, november 2010. Ljubljana: Državni zbor, 2010, str. 48-58. [SISTORY:ID 1292] [COBISS.SI-ID 2839668] [citirano v op. 14]

Babič, Mateja: Leta približevanja. V: Slovenski almanah 2001. Ljubljana: Delo, 2000. [citirano v op. 104]

Cerar, Miro in Perenič, Gorazd (ur.): Nastajanje slovenske ustave: Izbor gradiv Komisije za ustavna vprašanja (1990−1991). Ljubljana: Državni zbor Republike Slovenije, vol. 3, 2001. [COBISS.SI-ID 115473920] [citirano v op. 15, 16, 19, 21]

Franc, Grad: Položaj parlamenta v političnem in pravnem sistemu Republike Slovenije. V: Jožica Velišček, Tatjana Krašovec, Karmen Uglešić (ur.): Državni zbor Republike Slovenije: 1992-2002. Ljubljana: Državni zbor Republike Slovenije, 2002, str. 119-148. [COBISS.SI-ID 5360977] [citirano v op. 24, 25, 26, 28, 29]

Gačič, Siniša: Izbrisane pred puškomitraljez!. V: Mladina. 2005, št. 9. [citirano v op. 179]

Gobec, Tanja: Slovenija v letu 2005. Dostopno na: Multimedijski center: MMC RTV Slovenija. TV SLO 18. 6. 2011, http://tvslo.si/#ava2.107448188, (5. 6. 2012). [citirano v op. 171]

Gobec, Tanja: Slovenija v letu 2008. Dostopno na: Multimedijski center: MMC RTV Slovenija. TV SLO 11. 1. 2009, http://tvslo.si/#ava2.25591093, (5. 6. 2012). [citirano v op. 196, 197]

Grad, Franc: Volitve in volilni sistem. Ljubljana: Uradni list Republike Slovenije, 2004. [COBISS.SI-ID 215061248] [citirano v op. 33]

Das Österreichische Parlament: Parlamentarismus / Gebäude / Geschichte. Wien: Parlamentsdirektion, 2006. [citirano v op. 17]

Delo. 7. 9. 1996. [citirano v op. 78]

Državna volilna komisija: Poročilo o izidu rednih volitev poslancev v Državni zbor z dne 13. 10. 2004. Dostopno na: Državna volilna komisija. 13. 10. 2004, http://www.dvk.gov.si, (20. 12. 2011). [citirano v op. 158]

Državna volilna komisija: Poročilo o izidu rednih volitev poslancev v Državni zbor z dne 3. 10. 2008. Dostopno na: Državna volilna komisija. 3. 10. 2008, http://www.dvk.gov.si/DZ2008/dokumenti/porocilo_o_izidu_dz.pdf, (6. 6 2012). [citirano v op. 195]

Državni zbor – Po datumu seje. 1992-2014, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/seje/sejeDrzavnegaZbora/PoDatumuSeje, (3. 7. 2014). [citirano v op. 4]

Hvalica, Ivo: Zadnja replika. Ljubljana: Promag, 2002. [COBISS.SI-ID 117054720] [citirano v op. 60, 66]

Jakopec, Marko: Poslanci državnega zbora izvolili nove ministre. V: Delo. 22. 11. 2008. [citirano v op. 211]

Jakše, Luka: Novinci v napadu. V: Delo. 24. 10. 2011. [citirano v op. 237]

Jančič, Peter: Predsednik državnega zbora o letu 2010. V: Delo. 29. 12. 2010. [citirano v op. 220]

Jančič, Peter: Prvih sto dni vladanja Boruta Pahorja med vojno in mirom. V: Delo. 26. 11. 2008. [citirano v op. 212]

Jež, Boris: Podobe iz predvolilnega časa. V: Delo: Sobotna priloga. 28. 11. 1992. [citirano v op. 42]

Kavčič, Blaž: Vloga Državnega sveta v slovenskem parlamentarnem sistemu. V: Tatjana Krašovec, Mojca Pristavec Đogić (ur.): Prihodnost parlamentarne demokracije: zbornik strokovnega srečanja ob 20. obletnici prvih večstrankarskih volitev, november 2010. Ljubljana: Državni zbor, 2010, str. 59-68. [SISTORY:ID 1293] [citirano v op. 23]

Kopeček, Michal: Historická paměť a liberální nacionalismus v Česku a střední Evropě po roce 1989. V: Kapitoly z dějin české demokracie po roce 1989. Praha - Litomyšl: Paseka, 2008. [citirano v op. 56]

Kovač, Miha: Volitve 2008: Tudi sloni letijo, mar ne?. V: Delo. 23. 9. 2008. [citirano v op. 198, 199]

Krašovec, Alenka: Volilne študije. Ljubljana: Fakulteta za družbene vede, 2007. [COBISS.SI-ID 233770240] [citirano v op. 33]

Krašovec, Tatjana, Benko, Dušan in Zobavnik, Igor (ur.): Državni zbor: 1992-2007. Ljubljana: Državni zbor Republike Slovenije, 2007. [COBISS.SI-ID 235006464] [citirano v op. 6, 74, 75]

Intervju: dr. Dejan Verčič. Dostopno na: Total tedna. 19. 9. 2008. [citirano v op. 192, 193, 199]

Kristan, Ivan: Dvodomnost slovenskega parlamenta. V: Tatjana Krašovec, Mojca Pristavec Đogić (ur.): Prihodnost parlamentarne demokracije: zbornik strokovnega srečanja ob 20. obletnici prvih večstrankarskih volitev, november 2010. Ljubljana: Državni zbor, 2010, str. 98-103. [SISTORY:ID 1297] [COBISS.SI-ID 11326801] [citirano v op. 23]

Kristan, Tina: Mož, ki trikrat premisli, preden reče. V: Delo. 5. 9. 2011. [citirano v op. 230]

Krljič Vreg, Jasna: Slovenija v letu 2001. Dostopno na: Multimedijski center: MMC RTV Slovenija. TV SLO 16. 6. 2011, http://tvslo.si/#ava2.107235430, (5. 6. 2012). [citirano v op. 121, 122]

Kronologija Državnega zbora: za leto 2012. Dostopno na: Katarina Žagar, Tatjana Krašovec (ur.): Državni zbor – Kronologija,. 2012, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/Kronologija/arhiv%20kronologija/525759fc-ecd3-49a8-b28e-2a5b8cb1991a/!ut/p/b1/vZFNa4NAEIZ_Ud3ZD9f1qJLEjbomuibqJWhbiiYmpUhT_fW1ECgUQi7FmdML7zzPYVCJCiwYJcQEwlGOynP12bxVfXM5V6efXPKDqxJTBisMwstckFqzxPVjwmxzKhRTIZBxarvYgdjGS5AZXTEaaYCIPLrfoyLybhS4Mw48oqxR2dSdcX3uDDAoE5YQXFjYZowLPkmUh4qJYd1lbAjSKAd2SNvhXY7HMWnHLY7ajPbZV4iPWOnW36t6GfXKVdHHWmK9C9SCDOmCDX24Ba305mWXZK7jySLt2r9CEP4CnJg6IXhT8My5hdbMwpTNLeRzC___h8q_dK-oK0_h8FSP-e9evwES2YbS/dl4/d5/L2dBISEvZ0FBIS9nQSEh, (2. 7. 2014). [citirano v op. 256, 260, 261]

Kronologija Državnega zbora: za leto 2013. Dostopno na: Katarina Žagar, Tatjana Krašovec (ur.): Državni zbor – Kronologija,. 2013, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/Kronologija/arhiv%20kronologija/b6abe245-0931-4916-aeed-4b86e6f0d001/!ut/p/b1/vZHBaoNAEIafqO7suup6dNVGo66ia6JegralaKMppNTEp-8WCoVCyKX4z2ngn-87DGpQjRnVCTGAmKhCzdR-9q_tR3-a2uP33pgHLnIjjDYYmFtyCKWkOQ9SQm1DFWpViMK0sDl2ILXxI4SlvqF6IgEScu9-j-rU_aHAjThwj7JFTd-N2vw0aqDplFmMmczCNqUmM5Ukc1GtGNZNRkaQRBXQQzFc38PlbckHmK8FXCIhwwuW-1l4XSk6H4SK9LEAudueBx6L8rwUnj8nQmbPu7zkDveZZ0x_hcACH5xUd2Jw1eIaawutlYUFXVtori38_x-K4DS-oLE5xteHbql-Z_4CnuBl0w!!/dl4/d5/L2dBISEvZ0FBIS9nQSEh, (2. 7. 2014). [citirano v op. 272, 275]

Kronologija Državnega zbora: za leto 2014. Dostopno na: Katarina Žagar, Tatjana Krašovec (ur.): Državni zbor – Kronologija,. 2014, http://www.dz-rs.si/wps/portal/Home/deloDZ/Kronologija, (2. 7. 2014). [citirano v op. 277]

Kustec Lipicer, Simona, Kropivnik, Samo, Deželan, Tomaž in Maksuti, Alem: Volilni programi in stališča. Ljubljana: Fakulteta za družbene vede, 2011. [COBISS.SI-ID 259272704] [citirano v op. 194]

Lajnšček, Metka: Slovenija v letu 2003. Dostopno na: Multimedijski center: MMC RTV Slovenija. TV SLO 18. 6. 2011, http://tvslo.si/#ava2.107443781, (5. 6. 2012). [citirano v op. 139, 141]

Markeš, Janez: Začetek volilne kampanje. V: Delo: Sobotna priloga. 5. 11. 2011. [citirano v op. 238]

Mekina, Borut: Intervju z Gregorjem Globičem. V: Mladina. 29. 11. 2013. [citirano v op. 281]

Milosavljevič, Marko: Bo Artur požrl spremembe?. V: Delo: Sobotna priloga. 2. 11. 1996. [citirano v op. 80]

Mladina. 2004, št. 29. [citirano v op. 157]

Možina, Jože: Slovenija v letu 2002. Dostopno na: Multimedijski center: MMC RTV Slovenija. TV SLO6. 6. 2011, http://tvslo.si/#ava2.107239011, (5. 6. 2012). [citirano v op. 130, 131]

Ozmec, Sebastijan: Bo Peče odšel?. V: Mladina. 2005, št. 14. [citirano v op. 178]

Pečauer, Marko: Anketa Dela – letni pregled. V: Delo. 4. 1. 2010. [citirano v op. 216]

Pečauer, Marko: Kdor koli že bo premier. V: Delo. 30. 11. 2011. [citirano v op. 240]

Pečauer, Marko: Pošastna zmaga. V: Delo. 17. 10. 2000. [citirano v op. 114]

Pečauer, Marko: Prodajalna z veliko izbiro. V: Delo: Sobotna priloga. 28. 11. 1992. [citirano v op. 40]

Pečauer, Marko: Slovenija v letu 2009. V: Delo: Sobotna priloga. 31. 12. 2009. [citirano v op. 215]

Pečauer, Marko: Slovenska politika v letu 2008. V: Delo: Sobotna priloga. 27. 12. 2008. [citirano v op. 213]

Pečauer, Marko, Starič, Tanja in Potič, Zoran: Volilna napoved Dela: močna zmaga Janševe SDS. V: Delo. 2. 12. 2011. [citirano v op. 236]

Petrovčič, Peter: Neizvolitev Potrča …. V: Mladina. 2007, št. 3. [citirano v op. 191]

Pihlar, Tatjana in Roglič, Meta: Krokarji čakajo mrliča, pogrebci pa sedmino. V: 28. 4. 2014. [citirano v op. 278]

Poročilo o delu Državnega zbora v mandatnem obdobju 1996–2000. Ljubljana: Državni zbor, 2000. [citirano v op. 82]

Poročilo o delu Državnega zbora v mandatnem obdobju 2000–2004. Ljubljana: Državni zbor, 2004. [citirano v op. 124, 152, 153, 154, 155]

Poročilo o delu Državnega zbora v mandatnem obdobju 2004–2008. Ljubljana: Državni zbor, 2008. [citirano v op. 165, 174, 184, 185, 186, 187, 188]

Poročilo o delu Državnega zbora v mandatnem obdobju 2008–2011. Ljubljana: Državni zbor, 2012. [citirano v op. 232, 233, 234, 235]

Poročilo za obdobje 23. 12. '92 do 16. 10. '96. Ljubljana: Državni zbor, 1996. [citirano v op. 37, 51, 51, 76, 77]

Potič, Zoran in Božič, Anže: Bogata sezona poslanskih izstopov in prestopov. V: Delo. 25. 10. 2011. [citirano v op. 242]

Potič, Zoran in Pečauer, Marko: Po izsiljenem ponovljenem glasovanju. V: Delo: Sobotna priloga. 14. 2. 2009. [citirano v op. 217, 218, 219]

Potič, Zoran: Volitve ne štejejo veliko. V: Delo. 12. 1. 2012. [citirano v op. 250]

Predčasne volitve v državni zbor. Dostopno na: Volitve. 4. 12. 2011, http://volitve.gov.si/dz2011/, (11. 6. 2012). [citirano v op. 241]

Predčasne volitve v Državni zbor 4. decembra 2011: Končno poročilo misije OVSE/ODIHR za ocenjevanje volitev. Varšava: OVSE / Urad za demokratične institucije in človekove pravice: Republika Slovenija, 7. 2. 2012, http://www.osce.org/sl/odihr/elections/88778?download=true, (3. 7. 2014). [citirano v op. 34, 236]

Prelesnik, Mojca: Državni zbor v prvem letu petega mandata. V: Poročilo o delu Državnega zbora v obdobju 2008–2012: prvo leto mandata oktober 2008 - december 2009. Ljubljana: Državni zbor, 2010. [citirano v op. 214]

Programi, ki naj prepričajo volivce: Stranke se predstavljajo. V: Delo: Sobotna priloga. 28. 11. 1992. [citirano v op. 39, 45]

Prunk, Janko, Toplak, Cirila in Hočevar, Marjeta: Parlamentarna izkušnja Slovencev: 1848-2004. Ljubljana: Fakulteta za družbene vede, 2006. [COBISS.SI-ID 230282496] [citirano v op. 41, 58, 61, 70, 72, 73, 99, 108, 109, 110, 111, 122, 123, 129, 136, 138, 140, 147, 149]

Repe, Božo: Vloga slovenskega parlamenta v procesu izgradnje novega družbenega sistema. V: Tatjana Krašovec, Mojca Pristavec Đogić (ur.): Prihodnost parlamentarne demokracije: zbornik strokovnega srečanja ob 20. obletnici prvih večstrankarskih volitev, november 2010. Ljubljana: Državni zbor, 2010, str. 16-25. [SISTORY:ID 1289] [COBISS.SI-ID 44471394] [citirano v op. 63]

Ribičič, Ciril: Tajnost glasovanja v Državnem zboru: Kdo in kako lahko nadzira poslance. V: Razvoj slovenskega parlamentarizma: kolokvij ob 10. obletnici parlamentarizma v Sloveniji: zbornik referatov, koreferatov in razprav. Ljubljana: Državni zbor Republike Slovenije, 2000, str. 115-126. [COBISS.SI-ID 108438272] [ISBN 961-90245-7-5] [citirano v op. 252]

Repovž, Mija: Optimizem ni šala: Pogovor z dr. Janezom Drnovškom. V: Delo: Sobotna priloga. 28. 11. 1992. [citirano v op. 43, 48]

Ribičič, Ciril: Siva tipka 074. Ljubljana: Enotnost, 1995. [COBISS.SI-ID 48296448] [citirano v op. 20]

Rijavec Bartha, Nataša: Slovenija v letu 2004. Dostopno na: Multimedijski center: MMC RTV Slovenija. TV SLO 18. 6. 2011, http://tvslo.si/#ava2.107445953, (5. 6. 2012). [citirano v op. 148, 156, 170]

Sejni zapisi izvršnih in zakonodajnih teles: Jugoslavija. Dostopno na: Zgodovina Slovenije – SIstory. 1919-1950, http://www.sistory.si/publikacije/?menu=396, (3. 7. 2014). [citirano v op. 3]

Selan, Aljoša: Nauki parlamentarnih volitev 2008 v Sloveniji. V: Delo. 7. 10. 20008. [citirano v op. 198]

Selan, Aljoša: Volitve 2008: Kratko politično poletje v Sloveniji. V: Delo. 21. 8. 2008. [citirano v op. 192]

Šeruga, Katja, Stepišnik, Matija in Kocjan, Aleš: »Koalicija« Janša-Janković. V: Večer. 9. 1. 2013. [citirano v op. 262]

Slovenski almanah '93. Ljubljana: Delo, 1992. [citirano v op. 22]

Slovenski almanah '94. Ljubljana: Delo, 1993. [citirano v op. 38, 46]

Slovenski almanah '96. Ljubljana: Delo, 1995. [citirano v op. 69]

Slovenski almanah 2001. Ljubljana: Delo, 2000. [citirano v op. 110, 113, 115]

Slovensko javno mnenje 1990/2: Stališča Slovencev ob novi ustavi [datoteka podatkov]. Dostopno na: Arhiv družboslovnih podatkov. Ljubljana: Univerza Edvarda Kardelja, Fakulteta za sociologijo, politične vede in novinarstvo, Center za raziskovanje javnega mnenja in množičnih komunikacij [izdelava], 1990, Ljubljana: Univerza v Ljubljani, Fakulteta za družbene vede, Arhiv družboslovnih podatkov [distribucija], 2000, http://www.adp.fdv.uni-lj.si/opisi/sjmust90.xml, (14. 5. 2012). [citirano v op. 9, 13]

Slovensko javno mnenje 1991/2: Slovenska družba na prehodu v demokracijo in mednarodna raziskava o vernosti in cerkvi [datoteka podatkov]. Dostopno na: Arhiv družboslovnih podatkov. Ljubljana: Univerza v Ljubljani, Fakulteta za družbene vede, Center za raziskovanje javnega mnenja in množičnih komunikacij [izdelava], 1991, Ljubljana: Univerza v Ljubljani, Fakulteta za družbene vede, Arhiv družboslovnih podatkov [distribucija], 1999, http://www.adp.fdv.uni-lj.si/opisi/sjm912.xml, (14. 5. 2012). [citirano v op. 7, 10, 12]

Slovensko javno mnenje 1992/3: Procesi demokratizacije [datoteka podatkov]. Dostopno na: Arhiv družboslovnih podatkov. Ljubljana: Univerza v Ljubljani, Fakulteta za družbene vede, Center za raziskovanje javnega mnenja in množičnih komunikacij [izdelava], 1992, Ljubljana: Univerza v Ljubljani, Fakulteta za družbene vede, Arhiv družboslovnih podatkov [distribucija], 2000, http://www.adp.fdv.uni-lj.si/opisi/sjm923.xml, (14. 5. 2012). [citirano v op. 11]

Slovensko javno mnenje SJM 1991/1: Demokratizacija v Vzhodnoevropskih državah [datoteka podatkov]. Dostopno na: Arhiv družboslovnih podatkov. Ljubljana: Univerza Edvarda Kardelja, Fakulteta za sociologijo, politične vede in novinarstvo, Center za raziskovanje javnega mnenja in množičnih komunikacij [izdelava], 1991, Ljubljana: Univerza v Ljubljani, Fakulteta za družbene vede, Arhiv družboslovnih podatkov [distribucija], 2000, http://www.adp.fdv.uni-lj.si/opisi/sjm911.xml, (14. 5 2012). [citirano v op. 8]

Stenographische Protokolle des Abgeordnetenhauses des Reichsrates 1861-1918. Dostopno na: ALEX – Historische Rechts- und Gesetztexte. 1861-1918, http://alex.onb.ac.at/spa.htm, (3. 7. 2014). [citirano v op. 1]

Štamcar, Miha: Oglasni pristopi. V: Mladina. 2004, št. 40. [citirano v op. 158]

Taškar, Jana: Razburljivo leto v parlamentu. V: Slovenski almanah '95. Ljubljana 1994. [citirano v op. 67, 68, 71]

Trampuš, Jure: Veliko hrupa za nič. V: Mladina. 2007, št. 47. [citirano v op. 183]

Trtnik, Samo: (Ne)enotni liberalizem v Sloveniji. V: Večer. 17. 12. 2011. [citirano v op. 245]

Trtnik, Samo, Kocjan, Aleš in Stepišnik, Matija: Janković in Janša: Nisem kriv. V: Večer. 10. 1. 2013. [citirano v op. 262]

Trtnik, Samo in Čokl, Vanessa: Janša bo odšel. Le ve še ne: (intervju z Gregorjem Virantom). V: Večer (V soboto). 26. 1. 2013. [citirano v op. 264]

Trtnik, Samo in Kocjan, Aleš: Janša in Janković: popolnoma nedolžna …. V: Večer. 10. 1. 2013. [citirano v op. 263]

Trtnik, Samo: Sintagma o novih ljudeh je bila zlorabljena. V: Večer. 19. 1. 2012. [citirano v op. 98]

Trtnik, Samo: Slovenija išče vlado. V: Večer (V soboto). 9. 3. 2013. [citirano v op. 267]

Uradni rezultati volitev '92. Dostopno na: Državna volilna komisija. 19. 6. 2012, http://www.dvk.gov.si/volitve/dz1992/92urvs.html, (). [citirano v op. 45]

Ustava Republike Slovenije. Ljubljana 2011. [citirano v op. 27]

Utenkar, Gorazd: Gospodarski krizi se je v tretjem letu pridružila še vladna. V: Nedelo. 25. 11. 2011. [citirano v op. 228, 229, 231]

Utenkar, Gorazd: Zima odnesla Janeza, z odjugo prišla Alenka. V: Nedelo. 31. 12. 2013. [citirano v op. 265]

Vasle, Vinko: Dr. Janez Drnovšek sestavil novo vlado: Igralci in statisti. V: Delo. 21. 1. 1993. [citirano v op. 49]

Vasle, Vinko: Krščanski demokrati načelno za navezo z Združeno listo. V: Delo. 13. 1. 1993. [citirano v op. 47]

Vodušek, Vladimir: Zadnji teden ogorčen boj za neopredeljene volivce. V: Delo. 24. 10. 1996. [citirano v op. 79]

Volitve 2011. Večer25. 11. 2011. [citirano v op. 239]

Zajc, Drago: Nekateri primeri konfliktov v Državnem zboru. V: Razreševanje konfliktov v državnem zboru Republike Slovenije: raziskava: 2. poročilo. Ljubljana: Fakulteta za družbene vede, 2010. [COBISS.SI-ID 29929565] [citirano v op. 221, 222, 227]

Zgaga, Blaž: Povprečni kandidat je star pod 46 let in ima višjo šolo. V: Delo. 5. 11. 1996. [citirano v op. 81]

Žerdin, Ali, H.: Kot da partizanov leta 1965 ne bi bilo več na oblasti: sprememba političnega prostora. V: Delo: Sobotna priloga. 10. 12. 2011. [COBISS.SI-ID 260252160] [citirano v op. 243]

Žerdin, Ali, H.: Petdeset razlogov za padec LDS. V: Mladina. 13. 10. 2004, št. 41, http://www.mladina.si/94472/petdeset-razlogov-za-padec-lds/, (3. 7. 2014). [citirano v op. 159]

Priloge

Priloga 1pog.B.1.

Tabela 1: Skupno število sprejetih parlamentarnih aktov v letih 1997–2000tab.B.1.1.

Leto | Število sprejetih aktov
1997 | 393
1998 | 369
1999 | 355
2000 | 297

Tabela 2: Skupno število sprejetih parlamentarnih aktov v letih 2001–2004tab.B.1.2.

Leto | Število sprejetih aktov
2001 (in konec leta 2000) | 343
2002 | 282
2003 | 233
2004 | 297

Tabela 3: Skupno število sprejetih parlamentarnih aktov v letih 2005–2008tab.B.1.3.

Leto | Število sprejetih aktov
2005 (in konec leta 2004) | 368
2006 | 430
2007 | 439
2008 | 210

Tabela 4: Skupno število sprejetih parlamentarnih aktov v letih 2008–2011tab.B.1.4.

Leto | Število sprejetih aktov
2009 (in konec leta 2008) | 347
2010 | 297
2011 | 297

Tabela 5: Skupno število sprejetih parlamentarnih aktov v letih 2011-2014tab.B.1.5.

Leto | Število sprejetih aktov
2011 | 10
2012 | 253
2013 | 260
2014 | 89

Priloga 2pog.B.2.

Tabela 6: Pregled vloženih interpelacij o delu in odgovornosti vlade in njenih ministrov (krepko so označeni ministri, ki jim je bila izglasovana nezaupnica, v ležečem tisku pa tisti, ki so pred odločanjem odstopili) v prvem mandatnem obdobjutab.B.2.1.

Interpelacija o delu in odgovornosti
Datum odločanja
Izid glasovanja

Miha Kozinc[os.], minister za pravosodje
6. 7. 1993
navzočih: 81 poslancev,
za: 34, proti: 43

Mitja Gaspari[os.], minister za finance
24. 5. 1994
navzočih: 69 poslancev,
za: 14, proti: 50

Jelko Kacin[os.], minister za obrambo
20. 1. 1995
za: 40, proti: 43

Meta Zupančič[os.], ministrica za pravosodje
26. 5. 1995
za: 25, proti: 41

Maks Tajnikar [os.], minister za gospodarske dejavnosti
Minister je odstopil

Zoran Thaler [os.], minister za zunanje zadeve
16. 5. 1996
navzočih: 76 poslancev,
za: 48, proti: 26

Božidar Voljč[os.], minister za zdravstvo
Državni zbor o interpelaciji ni odločal

Tabela 7: Pregled vloženih interpelacij o delu in odgovornosti vlade in njenih ministrov (krepko so označeni ministri, ki jim je bila izglasovana nezaupnica, v ležečem tisku pa tisti, ki so pred odločanjem odstopili) v drugem mandatnem obdobjutab.B.2.2.

Interpelacija o delu in odgovornosti
Datum odločanja
Izid glasovanja

Vlada Republike Slovenije
27. 9. 1997
navzočih: 66 poslancev,
za: 26, proti: 44

Slavko Gaber[os.], minister za šolstvo in šport
11. 12. 1998
navzočih: 70 poslancev,
za: 37, proti: 36

Alojz Krapež [os.], minister za obrambo
Minister je odstopil

Mirko Bandelj [os.], minister za notranje zadeve
16. 2. 1999
navzočih: 74 poslancev,
za: 49, proti: 26

Ciril Smrkolj[os.], minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano
28. 7. 1999
navzočih 68 poslancev,
za: 12, proti: 32

Mitja Gaspari[os.], minister za finance
3. 3. 2000
navzočih: 68 poslancev,
za: 27, proti: 27

Lojze Peterle[os.], minister za zunanje zadeve
Državni zbor o interpelaciji ni odločal

Tabela 8: Pregled vloženih interpelacij o delu in odgovornosti vlade in njenih ministrov (krepko so označeni ministri, ki jim je bila izglasovana nezaupnica, v ležečem tisku pa tisti, ki so pred odločanjem odstopili) v tretjem mandatnem obdobjutab.B.2.3.

Interpelacija o delu in odgovornosti
Datum odločanja
Izid glasovanja

Janez Kopač[os.], minister za okolje in prostor
29. 1. 2002
navzočih 81 poslancev,
za: 28, proti: 43

Rado Bohinc[os.], minister za notranje zadeve
30. 3. 2004
navzočih 79 poslancev,
za: 30, proti: 46

Dušan Keber[os.], minister za zdravje
30. 3. 2004
navzočih: 82 poslancev,
za: 28, proti: 47

Vlada Republike Slovenije
Državni zbor o interpelaciji ni odločal, je pa razpravljal (31. 8. in 1. 9. 2004)

Tabela 9: Pregled vloženih interpelacij o delu in odgovornosti vlade in njenih ministrov (krepko so označeni ministri, ki jim je bila izglasovana nezaupnica, v ležečem tisku pa tisti, ki so pred odločanjem odstopili) v četrtem mandatnem obdobjutab.B.2.4.

Interpelacija o delu in odgovornosti
Datum odločanja
Izid glasovanja

Vasko Simoniti[os.], minister za kulturo
30. 11. 2006
navzočih: 78 poslancev,
za: 33, proti: 41

Andrej Bručan[os.], minister za zdravje
13. 12. 2006
navzočih: 78 poslancev,
za: 35, proti: 43

Dragutin Mate[os.], minister za notranje zadeve
5. 2. 2008
navzočih: 68 poslancev,
za: 26, proti: 42

Tabela 10: Pregled vloženih interpelacij o delu in odgovornosti vlade in njenih ministrov (krepko so označeni ministri, ki jim je bila izglasovana nezaupnica, v ležečem tisku pa tisti, ki so pred odločanjem odstopili) v petem mandatnem obdobjutab.B.2.5.

Interpelacija o delu in odgovornosti
Datum odločanja
Izid glasovanja

Katarina Kresal[os.], ministrica za notranje zadeve
1. 4. 2009
navzočih: 79 poslancev,
za: 31, proti: 48

Katarina Kresal[os.], ministrica za notranje zadeve
21. 4. 2010
navzočih: 87 poslancev,
za: 38, proti: 40

Milan Pogačnik [os.], minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano
Minister je odstopil

Igor Lukšič[os.], minister za šolstvo in šport
23. 9. 2010
navzočih: 70 poslancev,
za: 23, proti: 46

Tabela 11: Pregled vloženih interpelacij o delu in odgovornosti vlade in njenih ministrov (krepko so označeni ministri, ki jim je bila izglasovana nezaupnica, v ležečem tisku pa tisti, ki so pred odločanjem odstopili) v šestem mandatnem obdobjutab.B.2.6.

Interpelacija o delu in odgovornosti
Datum odločanja
Izid glasovanja

Vinko Gorenak[os.], minister za notranje zadeve
18. 12. 2012
navzočih: 87 poslancev,
za: 37, proti: 48

Žiga Turk[os.], minister za izobraževanje, znanost, kulturo in šport
vladi je bila izglasovana nezaupnica

Uroš Čufer[os.], minister za finance
20. 11. 2013
navzočih: 76 poslancev,
za: 28, proti: 48

Gregor Virant[os.], minister za notranje zadeve
13. 12. 2013
navzočih: 85 poslancev,
za: 36, proti: 47

Samo Omerzel[os.], minister za infrastrukturo in prostor
30. 1. 2014
navzočih: 76 poslancev,
za: 28, proti: 47

Jernej Pikalo[os.], minister za izobraževanje, znanost in šport
31. 3. 2014
navzočih: 75 poslancev,
za: 30 proti: 43

Gregor Virant[os.], minister za notranje zadeve
4. 4. 2014
navzočih: 64 poslancev,
za: 39, proti: 23

Priloga 3pog.B.3.

Seznam 1: Preiskovalne komisije od 1. do 6. mandatnega obdobja:list.B.3.1.

1. Preiskovalna komisija za parlamentarno preiskavo o sumu zlorabe javnih pooblastil v poslovanju podjetij Hit d. o. o. Nova Gorica, Elan, Slovenske železarne, banke, ki so v sanacijskem postopku, dodelitve koncesij za uvoz sladkorja tudi za potrebe državnih rezerv

Mandat

Prvi mandat

Datum ustanovitve

22. 4. 1993

Na čigavo zahtevo

Opozicija

Poročilo pripravljeno

Da

Poročilo obravnavano na seji

Ne

Poročilo sprejeto

Ne

2. Preiskovalna komisija o raziskovanju povojnih množičnih pobojev, pravo dvomljivih procesov in drugih tovrstnih nepravilnosti

Mandat

Prvi mandat

Datum ustanovitve

5. 7. 1993

Na čigavo zahtevo

Koalicija - SKD

Poročilo pripravljeno

Vmesno

Poročilo obravnavano na seji

Ne

Poročilo sprejeto

Ne

3. Preiskovalna komisija za parlamentarno preiskavo o vpletenosti in odgovornosti nosilcev javnih funkcij v zvezi z najdbo orožja na mariborskem letališču

Mandat

Prvi mandat

Datum ustanovitve

16. 9. 1993

Na čigavo zahtevo

Opozicija

Poročilo pripravljeno

Vmesno

Poročilo obravnavano na seji

Ne

Poročilo sprejeto

Ne

4. Preiskovalna komisija o domnevnem škodljivem, nedopustnem in nezakonitem ter neustavnem delovanju in poslovanju Izvršnega sveta Skupščine mesta Ljubljana, izvršnih svetov Skupščin občin Postojna, Trbovlje in Izola ter vseh tistih izvršnih svetov skupščin občin, pri katerih delovanju so bile s strani Službe družbenega knjigovodstva ali drugih pristojnih državnih organov ugotovljene nepravilnosti in nezakonitosti, ter o sumu zlorabe pooblastil nekaterih javnih funkcionarjev in drugih tovrstnih nepravilnosti

Mandat

Prvi mandat

Datum ustanovitve

30. 11. 1993

Na čigavo zahtevo

Koalicija

Poročilo pripravljeno

Da

Poročilo obravnavano na seji

Ne

Poročilo sprejeto

Ne

5. Preiskovalna komisija o preiskavi politične odgovornosti posameznih nosilcev javnih funkcij v izvršnih svetih občin in republike za razkroj gospodarskega sistema Iskre

Mandat

Prvi mandat

Datum ustanovitve

22. 4. 1994

Na čigavo zahtevo

Opozicija

Poročilo pripravljeno

Da

Poročilo obravnavano na seji

Ne

Poročilo sprejeto

Ne

6. Preiskovalna komisija o parlamentarni preiskavi o politični odgovornosti posameznih nosilcev javnih funkcij za aretacije, obsodbe ter izvršitev obsodb proti Janezu Janši[os.], Ivanu Borštnerju[os.], Davidu Tasiču[os.] in Franciju Zavrlu[os.]

Mandat

Prvi mandat

Datum ustanovitve

19. 7. 1994

Na čigavo zahtevo

Opozicija

Poročilo pripravljeno

Ne

Poročilo obravnavano na seji

Ne

Poročilo sprejeto

Ne

7. Preiskovalna komisija o sumu zlorabe javnih pooblastil za vzroke, okoliščine in posledice dogodkov na kapitalskem trgu v marcu 1996 in uresničevanju zakonskih nalog Agencije za trg vrednostnih papirjev v obdobju 1995–1997, vključno z vsemi njenimi organi

Mandat

Drugi mandat

Datum ustanovitve

4. 3. 1998

Na čigavo zahtevo

Koalicija

Poročilo pripravljeno

Da, a ni bilo sprejeto

Poročilo obravnavano na seji

Ne

Poročilo sprejeto

Ne

8. Preiskovalna komisija o sumu zlorabe javnih pooblastil v procesu lastninskega preoblikovanja in privatizacije nekdanje družbene lastnine

Mandat

Drugi mandat

Datum ustanovitve

17. 3. 1998

Na čigavo zahtevo

Opozicija

Poročilo pripravljeno

Da

Poročilo obravnavano na seji

Ne

Poročilo sprejeto

Ne

9. Preiskovalna komisija o okoliščinah in posledicah vohunske afere, v katero sta vpletena dva delavca Ministrstva za obrambo Republike Slovenije, ki so ju v januarju 1998 na ozemlju Republike Hrvaške prijeli pristojni organi te države

Mandat

Drugi mandat

Datum ustanovitve

22. 5. 1998

Na čigavo zahtevo

Državni svet

Poročilo pripravljeno

Da (strogo zaupno)

Poročilo obravnavano na seji

Da

Poročilo sprejeto

Da

10. Preiskovalna komisija Državnega zbora Republike Slovenije o vpletenosti in odgovornosti nosilcev javnih funkcij v zvezi z najdbo orožja na mariborskem letališču ter v zvezi z opremo in orožjem v skladišču Ložnica

Mandat

Drugi mandat

Datum ustanovitve

13. 1. 1999

Na čigavo zahtevo

Koalicija

Poročilo pripravljeno

Da (strogo zaupno)

Poročilo obravnavano na seji

Da

Poročilo sprejeto

Da

11. Preiskovalna komisija o vpletenosti nosilcev javnih funkcij v poskuse diskreditiranja slovenskih policistov in vojakov, ki so leta 1991 sodelovali v osamosvojitveni vojni na Koroškem

Mandat

Drugi mandat

Datum ustanovitve

11. 2. 1999

Na čigavo zahtevo

Opozicija

Poročilo pripravljeno

Da

Poročilo obravnavano na seji

Ne

Poročilo sprejeto

Ne

12. Preiskovalna komisija za ugotovitev odgovornosti odgovornih oseb in nosilcev javnih pooblastil glede nakupa in prodaje električne energije, zaradi česar je bila domnevno povzročena gospodarska škoda v sistemu slovenskega elektrogospodarstva

Mandat

Tretji mandat

Datum ustanovitve

20. 7. 2001

Na čigavo zahtevo

Opozicija

Poročilo pripravljeno

Da

Poročilo obravnavano na seji

Da

Poročilo sprejeto

Ne

13. Preiskovalna komisija za ugotovitev ozadja in vzrokov napada na novinarja Mira Petka[os.] ter morebitno vpletenost in politično odgovornost nosilcev javnih funkcij

Mandat

Tretji mandat

Datum ustanovitve

24. 10. 2001

Na čigavo zahtevo

Opozicija

Poročilo pripravljeno

Da

Poročilo obravnavano na seji

Da

Poročilo sprejeto

Da, skupaj z ločenim mne-njem

14. Preiskovalna komisija za ugotovitev in oceno dejanskega stanja, ki je lahko podlaga za odločanje o politični odgovornosti nosilcev javnih funkcij v Vladi Republike Slovenije, na Ministrstvu za pravosodje in Vrhovnem Državnem tožilstvu Republike Slovenije v zvezi z izvrševanjem nadzora po Zakonu o državnem tožilstvu

Mandat

Četrti mandat

Datum ustanovitve

23. 3. 2005

Na čigavo zahtevo

Državni svet

Poročilo pripravljeno

Da

Poročilo obravnavano na seji

Da

Poročilo sprejeto

Da

15. Preiskovalna komisija za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij v zvezi z domnevnim oškodovanjem državnega premoženja pri prodaji deležev Kapitalske družbe d.d. in Slovenske odškodninske družbe d. d. v gospodarskih družbah in sicer tako, da zajema preiskava vse prodaje, ki so sporne z vidika skladnosti z zakoni in drugimi predpisi ter z vidikov preglednosti in gospodarnosti

Mandat

Četrti mandat

Datum ustanovitve

30. 11. 2005

Na čigavo zahtevo

Koalicija

Poročilo pripravljeno

Da

Poročilo obravnavano na seji

Da

Poročilo sprejeto

Da

16. Preiskovalna komisija za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij, ki so sodelovali pri pripravi in izvedbi pogodbe o nakupu pehotnih bojnih oklepnih vozil – srednjih oklepnih kolesnih vozil 8x8 zaradi suma, da je posel politično dogovorjen, voden netransparentno in da je negospodaren, ter zaradi suma o prisotnosti klientelizma in korupcije, in za ugotovitev suma o neposredni ali posredni povezavi med sedanjimi in nekdanjimi akterji ter nosilci javnih funkcij z orožjem v obdobju 1991 do 1993

Mandat

Četrti mandat

Datum ustanovitve

30. 3. 2007

Na čigavo zahtevo

Opozicija

Poročilo pripravljeno

Ne

Poročilo obravnavano na seji

Ne

Poročilo sprejeto

Ne

17. Preiskovalna komisija za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij, ki so sodelovali pri pripravi in izvedbi nakupa lahkih oklepnih kolesnih vozil 6x6, vladnega letala, havbic 155 mm, sistema za upravljanje ognja (ACCS), letal Pilatus in obnovi tankov T55-S, financiranih v okviru temeljnih razvojnih programov obrambnih sil Republike Slovenije v letih 1994 do 2007 zaradi suma, da so bili posli politično dogovorjeni, vodeni netransparentno in da so negospodarni, ter zaradi suma o prisotnosti klientelizma in korupcije, in za ugotovitev suma o odgovornosti nosilcev javnih funkcij pri razorožitvi nekdanje teritorialne obrambe

Mandat

Četrti mandat

Datum ustanovitve

26. 4. 2007

Na čigavo zahtevo

Koalicija

Poročilo pripravljeno

Da

Poročilo obravnavano na seji

Da

Poročilo sprejeto

Da

18. Preiskovalna komisija Državnega zbora za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij, ki so bili odgovorni za pripravo in izvedbo štetja t. i. "izbrisanih" v letih 2003 in 2009, zaradi suma, da so bili uradno objavljeni izidi prirejeni političnim potrebam nekaterih nosilcev javnih funkcij; za ugotavljanje politične odgovornosti za neustrezno izvrševanje 8. točke odločbe Ustavnega sodišča št. U-I-246/02-28 (ZIOdlUS246/02) (Ur.l. RS, št. 135/03) v času od začetka leta 2003 do oktobra leta 2004 in v obdobju od 22. novembra 2008 dalje, katerega posledici sta tudi ustvarjanje očitne neenakosti pred zakonom in ogrožanje sistema javnih financ; ter za preiskavo suma o klientelizmu oziroma koruptivnem ravnanju nekaterih državnih funkcionarjev in za preiskavo suma zlorabe Ministrstva za notranje zadeve Republike Slovenije v politične namene v času od začetka leta 2003 do oktobra leta 2004 ter v obdobju od 22. novembra 2008 dalje

Mandat

Peti mandat

Datum ustanovitve

15. 5. 2009

Na čigavo zahtevo

Opozicija

Poročilo pripravljeno

Da

Poročilo obravnavano na seji

Da

Poročilo sprejeto

Da

19. Preiskovalna komisija Državnega zbora za ugotavljanje politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij zaradi suma, da so bili vpleteni v financiranje spornih menedžerskih prevzemov gospodarskih družb Istrabenz, holdinška družba, d.d. in Pivovarna Laško d.d. s strani bank oziroma kreditnih institucij v pretežni državni lasti (kreditne institucije znotraj NLB Skupine in NKBM d.d.), in sicer tako, da naj bi zlorabili svoj politični vpliv za dodeljevanje posojil članom poslovodnih organov navedenih gospodarskih družb in z njimi povezanih pravnih in fizičnih oseb (ti. "slamnatih" podjetij, finančnih holdingov ipd.) za odkup večinskega ali pretežnega deleža gospodarske družbe, ki so jo vodili oziroma jo vodijo in ugotavljanje politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij zaradi domnevno pomanjkljive oziroma neustrezne zakonodaje s področja prevzemov, ki je dopuščala omenjene sporne menedžerske prevzeme

Mandat

Peti mandat

Datum ustanovitve

25. 5. 2009

Na čigavo zahtevo

Koalicija

Poročilo pripravljeno

Vmesno

Poročilo obravnavano na seji

Da

Poročilo sprejeto

Da

20. Preiskovalna komisija Državnega zbora za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij, ki so sodelovali pri pripravi in izvedbi gradbenih investicij javnega pomena na področju izgradnje avtocest in objektov gospodarske javne infrastrukture, financiranih s sredstvi iz državnega proračuna, zaradi suma, da so bili postopki in posli medsebojno politično dogovorjeni, vodeni netransparentno in negospodarno ter zaradi suma prisotnosti klientelizma, korupcije in medsebojnih povezav med različnimi nosilci aktivnosti, ki so vključeni v pripravo, javna naročila in izvedbo gradbenih poslov ter postopki lastninskih preoblikovanj in managerskih odkupov gradbenih podjetij ter v tej zvezi še posebej za ugotovitev suma o politični odgovornosti nosilcev javnih funkcij in njihovi vlogi pri tem.

Mandat

Peti mandat

Datum ustanovitve

15. 7. 2009

Na čigavo zahtevo

Opozicija

Poročilo pripravljeno

Ne

Poročilo obravnavano na seji

Ne

Poročilo sprejeto

Ne

21. Preiskovalna komisija Državnega zbora za ugotovitev politične odgovornosti zaradi suma klientelizma in koruptivnega ravnanja ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo Gregorja Golobiča[os.] pri pridobitvi znatnih javnih nepovratnih sredstev in poslov na javnih naročilih za gospodarske družbe v skupini Ultra (projekt mestne kartice Urbana, sistem za sledenje in nadzor avtobusov javnega podjetja Ljubljanski potniški promet d.o.o., fiktivni posel varovanja gospodarske družbe Mercator d.d., elektronizacija študentske prehrane, ki naj bi jo izvajala gospodarska družba Margento R&D d.o.o. itd.), v katerih je Gregor Golobič[os.] solastnik ter pri prenosu področja elektronskih komunikacij iz Ministrstva za gospodarstvo na Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, za ugotovitev politične odgovornosti zaradi suma, da je minister za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo Gregor Golobič[os.] utajil davke, neupravičeno pridobil status kmeta za nakup kmetijskih zemljišč ter pristojnim organom nepopolno prikazal svoje premoženjsko stanje ter njegov izvor, za ugotovitev politične odgovornosti ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo Gregorja Golobiča[os.] zaradi suma izogibanja plačevanja davkov Republiki Sloveniji, ob svojem aktivnem sodelovanju pri zviševanju davčnih bremen državljanom Republike Slovenije in za ugotovitev politične odgovornosti zaradi suma klientelizma in koruptivnega ravnanja ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo Gregorja Golobiča[os.] za pridobitev slabo zavarovanih posojil, ki so bila odobrena s strani banke NLB d.d., ki je v večinski državni lasti, za gospodarske družbe v skupini Ultra

Mandat

Peti mandat

Datum ustanovitve

15. 7. 2009

Na čigavo zahtevo

Opozicija

Poročilo pripravljeno

Da

Poročilo obravnavano na seji

Ne

Poročilo sprejeto

Ne

22. Preiskovalna komisija za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij, ki so sodelovali pri pripravi in izvedbi investicij ter leasing, najemnih ali drugih primerljivih poslih, financiranih s sredstvi iz državnega proračuna ali proračuna Mestne občine Ljubljana, na področju projektov stanovanjske gradnje in nakupov stanovanjskih objektov ter pripadajočih garažnih objektov ali površin v Mestni občini Ljubljana, projektov obnove in dograditve prostorov Univerze na Primorskem, projektov stanovanjske gradnje Stanovanjskega sklada Republike Slovenije, projektov objektov državnega pomena, projektov objektov v javni rabi, projektov gradbenih investicij javnega pomena, financiranih s sredstvi iz državnega proračuna ali proračuna Mestne občine Ljubljana, in projektov gradbenih investicij javnega pomena na področju t.i. visokih gradenj v javne zdravstvene objekte (projekt Pediatrične klinike, projekt Onkološkega inštituta itd.) zaradi suma, da so bili postopki in posli medsebojno politično dogovorjeni, vodeni netransparentno in negospodarno ter zaradi suma prisotnosti klientelizma, korupcije in medsebojnih povezav med različnimi nosilci aktivnosti in delovanja povezanih oseb, ki so vključeni v pripravo, javna naročila in izvedbo gradbenih poslov, ter v tej zvezi še posebej za ugotovitev suma o politični odgovornosti nosilcev javnih funkcij in njihovi vlogi pri tem

Mandat

Peti mandat

Datum ustanovitve

23. 9. 2009

Na čigavo zahtevo

Opozicija

Poročilo pripravljeno

Ne

Poročilo obravnavano na seji

Ne

Poročilo sprejeto

Ne

23. Preiskovalna komisija za ugotovitev in oceno dejanskega stanja v zvezi z ustanovitvijo izdajateljev, izdajanjem in financiranjem brezplačnih tednikov Slovenski tednik in Ekspres, zaradi obstoja suma, da sta bila izdana z namenom vplivati na volitve poslancev v Državni zbor leta 2008, in sicer v korist političnih strank takratne vladajoče koalicije oziroma zaradi obstoja suma, da gre za njihovo prikrito (pred)volilno kampanjo oziroma financiranje političnih strank

Mandat

Peti mandat

Datum ustanovitve

4. 3. 2010

Na čigavo zahtevo

Koalicija

Poročilo pripravljeno

Da

Poročilo obravnavano na seji

Da

Poročilo sprejeto

Da

24. Preiskovalna komisija za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij zaradi suma zlorabe uradnega položaja nosilcev javnih funkcij z namenom vplivati na rezultat volitev v Državni zbor leta 2008, zaradi suma zlorabe uradnega položaja nosilcev javnih funkcij za namen zavajanja domače in tuje javnosti ter domačih in tujih preiskovalnih organov na osnovi delnih ali za politične potrebe prirejenih, pa tudi nekaterih skrivanih podatkov, česar posledica je podaljševanje in oteževanje kriminalistične preiskave v primeru Patria oziroma njeno usmerjanje proti nevpletenim političnim tekmecem, zaradi suma zlorabe uradnega položaja nosilcev javnih funkcij za namen zavajanja domače javnosti in prikrivanja konflikta interesov tujim preiskovalcem in zaradi suma zlorabe uradnega položaja nosilcev javnih funkcij za odpravo državnozborske komisije za izvajanje parlamentarnega nadzora nad Komisijo za preprečevanje korupcije z namenom prikrivanja vloge nekaterih članov in predsednika Komisije za preprečevanje korupcije v aferi Patria

Mandat

Peti mandat

Datum ustanovitve

24. 9. 2010

Na čigavo zahtevo

Opozicija

Poročilo pripravljeno

Ne

Poročilo obravnavano na seji

Ne

Poročilo sprejeto

Ne

25. Preiskovalna komisija za ugotovitev in oceno delovanja ekstremističnih skupin

Mandat

Šesti mandat

Datum ustanovitve

31. 1. 2013

Na čigavo zahtevo

Opozicija

Poročilo pripravljeno

Vmesno

Poročilo obravnavano na seji

Da

Poročilo sprejeto

Da

26. Preiskovalna komisija o ugotavljanju zlorab v slovenskem bančnem sistemu

Mandat

Šesti mandat

Datum ustanovitve

1. 2. 2013

Na čigavo zahtevo

Koalicija

Poročilo pripravljeno

Ne

Poročilo obravnavano na seji

Ne

Poročilo sprejeto

Ne

27. Parlamentarna preiskava Krpan

Mandat

Šesti mandat

Datum ustanovitve

25. 9. 2013

Na čigavo zahtevo

Opozicija

Poročilo pripravljeno

Ne

Poročilo obravnavano na seji

Ne

Poročilo sprejeto

Ne

Priloga 4pog.B.4.

Tabela 12: Delovna telesa državnega zbora v posameznih mandatnih obdobjih[282] tab.B.4.1.

1992-1996 | 1996-2000 | 2000-2004 | 2004-2008 | 2008-2011 | 2011−2014
1992-1996 | 1996-2000 | 2000-2004 | 2004-2008 | 2008-2011 | 2011−2014
Odbor za finance in kreditno-monetarno politiko | Odbor za finance in monetarno politiko | Odbor za finance in monetarno politiko | Odbor za finance in monetarno politiko | Odbor za finance in monetarno politiko | Odbor za finance in monetarno politiko
Odbor za notranjo politiko in pravosodje | Odbor za notranjo politiko in pravosodje | Odbor za notranjo politiko | Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje | Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje | Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo
Komisija za lokalno samoupravo | Komisija za lokalno samoupravo | Komisija za peticije | Odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj | Odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj | Odbor za pravosodje
Komisija za peticije | Komisija za peticije | Odbor za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide | Komisija za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti | Komisija za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti | Komisija za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti
Komisija za žensko politiko | Komisija za politiko enakih možnosti | Odbor za gospodarstvo | Odbor za zdravstvo | Odbor za zdravstvo | Odbor za zdravstvo
Odbor za zdravstvo, delo, družino in socialno politiko | Odbor za zdravstvo, delo, družino in socialno politiko | Odbor za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport | Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide | Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide | Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide
Komisija za vprašanja invalidov | Komisija za vprašanja invalidov | Odbor za infrastrukturo in okolje | Odbor za gospodarstvo | Odbor za gospodarstvo | Odbor za gospodarstvo
Odbor za gospodarstvo | Odbor za gospodarstvo | Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano | Odbor za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj | Odbor za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj | Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino
Komisija za spremljanje in nadzor lastninskega preoblikovanja družbene lastnine | Komisija za nadzor lastninskega preoblikovanja in privatizacije | Odbor za zunanjo politiko | Odbor za kulturo, šolstvo in šport | Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino | Odbor za infrastrukturo in prostor
Odbor za znanost, tehnologijo in razvoj | Odbor za znanost in tehnologijo | Odbor za obrambo | Odbor za okolje in prostor | Odbor za okolje in prostor | Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje
Odbor za kulturo, šolstvo in šport | Odbor za kulturo, šolstvo in šport | Komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ | Odbor za promet | Odbor za promet | Odbor za zunanjo politiko
Odbor za infrastrukturo in okolje | Odbor za infrastrukturo in okolje | Komisija za narodni skupnosti | Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano | Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano | Odbor za obrambo
Odbor za kmetijstvo in gozdarstvo | Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano | Komisija za volitve, imenovanja in administrativne zadeve | Odbor za zunanjo politiko | Odbor za zunanjo politiko | Komisija za nadzor javnih financ
Odbor za mednarodne odnose | Odbor za mednarodne odnose | Mandatno-imunitetna komisija | Odbor za obrambo | Odbor za obrambo | Komisija za narodni skupnosti
Odbor za obrambo | Odbor za obrambo | Komisija za poslovnik | Komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ | Komisija za nadzor javnih financ | Mandatno-volilna komisija
Odbor za nadzor proračuna in drugih javnih financ | Odbor za nadzor proračuna in drugih javnih financ | Komisija po zakonu o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo | Komisija za narodni skupnosti | Komisija za narodni skupnosti | Komisija za poslovnik
Odbor za spremljanje uresničevanja resolucije o izhodiščih zasnove nacionalne varnosti RS | Odbor za spremljanje uresničevanja resolucije o izhodiščih zasnove nacionalne varnosti RS | Komisija za nadzor nad delom varnostnih in obveščevalnih služb | Mandatno-volilna komisija | Mandatno-volilna komisija | Komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb
Komisija za narodni skupnosti | Komisija za narodni skupnosti | Komisija za evropske zadeve | Komisija za poslovnik | Komisija za poslovnik | Odbor za zadeve EU
Komisija za volitve, imenovanja in administrativne zadeve | Komisija za volitve, imenovanja in administrativne zadeve | Slovenski del Pridružitvenega parlamentarnega odbora | Komisija po zakonu o preprečevanju korupcije | Komisija po zakonu o preprečevanju korupcije | Komisija za odnose s Slovenci v zamejstvu in po svetu
Mandatno-imunitetna komisija | Mandatno-imunitetna komisija | Komisija za odnose s Slovenci v zamejstvu in po svetu | Komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb | Komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb | Ustavna komisija
Komisija za poslovnik | Komisija za poslovnik | Ustavna komisija | Odbor za zadeve EU | Odbor za zadeve EU | Odbor za kulturo
Komisija po zakonu o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo | Komisija po zakonu o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo |  | Komisija za odnose s Slovenci v zamejstvu in po svetu | Komisija za odnose s Slovenci v zamejstvu in po svetu |
Komisija za nadzor nad delom varnostnih in obveščevalnih služb | Komisija za nadzor nad delom varnostnih in obveščevalnih služb |  | Ustavna komisija | Ustavna komisija |
Komisija za evropske zadeve | Komisija za evropske zadeve |  |  |  |
| Slovenski del Pridružitvenega parlamentarnega odbora |  |  |  |
| Komisija za odnose s Slovenci v zamejstvu in po svetu |  |  |  |
| Ustavna komisija |  |  |  |
| Komisija za volilni sistem in ustavne spremembe |  |  |  |

Opombe:

[282] Podatki so iz Poročil o delu DZ od I. do V. mandata; za VI. mandat pa so dostopni na http://www.dz-rs.si.

Priloga 5pog.B.5.

Tabela 13: Število ponovno izvoljenih poslancev po mandatnih obdobjih[283] tab.B.5.1.

Mandatno obdobje | Št. ponovno izvoljenih poslancev ne glede na mandatno obdobje | Št. ponovno izvoljenih poslancev glede na prejšnje mandatno obdobje
1992–1996 |  | 31 (prejšnjih delegatov Skupščine RS)
1996–2000 | 34 | 29
2000–2004 | 49 | 44
2004–2008 | 48 | 37
2008–2011 |  | 41
2011-2014 |  | 36

Opombe:

[283] Podatki so iz Poročil o delu DZ od I. do V. mandata.

Priloga 6pog.B.6.

V tabelah je ob imenu poslanca/poslanke navedena pripadnost poslanski skupini. V kolikor je bilo teh zaradi morebitnih prestopov več, so med sabo ločene z vejicami. Ob preimenovanju poslanske skupine je med novo in starko kratico znak (-). Znak (*) ob imenu poslanca pomeni, da ni opravljal poslanske funkcije celoten mandat (zaradi ministrovanja, odstopa …).ods.B.6.1.

Tabela 14: Poslanci Državnega zbora v I. mandatnem obdobju (1992–1996)tab.B.6.1.

IME IN PRIIMEK | POSLANSKA SKUPINA
IME IN PRIIMEK | POSLANSKA SKUPINA
ANTON ANDERLIČ[os.] | LDS[or.]
MAG. FRANC AVBERŠEK[os.] | ZL[or.]
ROBERTO BATTELLI[os.] | POSLANEC ITALIJANSKE NARODNE SKUPNOSTI[or.]
DUŠAN BAVDEK[os.] | ZL[or.]
IGOR BAVČAR[os.] | D[or.], LDS[or.]
GABRIJEL BERLIČ[os.] | LDS[or.]
LJERKA BIZILJ[os.] | LDS[or.], SAMOST. POSLANKA[or.]
DR. RADO BOHINC[os.]* | ZL[or.]
DR. FRANC BUČAR[os.] | D[or.] - DS[or.]
DR. VIDA ČADONIČ ŠPELIČ[os.]* | SKD[or.]
FRANC ČERNELIČ[os.] | SKD[or.]
MAG. DRAGAN ČERNETIČ[os.] | LDS[or.]
POLONCA DOBRAJC[os.] | SNS[or.]
DR. JANEZ DRNOVŠEK[os.]* | LDS[or.]
GEZA DŽUBAN[os.] | LDS[or.]
BRANE ERŽEN[os.] | SNS[or.], SSP[or.], SAMOST. POSLANEC[or.]
STANE FRIM[os.] | SKD[or.]
MIROSLAV GERŽINA[os.] | SKD[or.]
BENJAMIN HENIGMAN[os.] | SKD[or.]
FRANC (FERI) HORVAT[os.] | ZL[or.]
IVO HVALICA[os.] | SDSS[or.]
JOŽE JAGODNIK[os.] | ZL[or.]
BRANKO JANC[os.] | LDS[or.]
JANEZ JANČAR[os.] | LDS[or.]
JANEZ JANŠA[os.]* | SDSS[or.]
ZMAGO JELINČIČ[os.] | SNS[or.]
MIRAN JERIČ[os.] | LDS[or.]
MAG. JANEZ JUG[os.] | LDS[or.], SAMOST. POSLANEC[or.]
METKA KARNER LUKAČ[os.] | SLS[or.]
MAG. JANEZ KOCIJANČIČ[os.] | ZL[or.]
ŠTEFAN KOCIPER[os.] | SKD[or.]
JOŽEF KOCUVAN[os.] | SKD[or.]
MAG. JANEZ KOPAČ[os.] | LDS[or.]
JOŽEF KOPŠE[os.] | SNS[or.], SSP[or.]
BOJAN KOROŠEC[os.] | ZELENI[or.] - ZELENI-ESS[or.] - ZELENI/LDS[or.]
DR. MATEJA KOŽUH NOVAK[os.] | ZL[or.]
DR. DAVORIN KRAČUN[os.]* | LDS[or.]
DR. LEV KREFT[os.] | ZL[or.]
RAFAEL KUŽNIK[os.] | SNS[or.]
SAŠO LAP[os.] | SNS[or.], SSP[or.], SND[or.]
MAKSIMILJAN LAVRINC[os.] | LDS[or.]
ANDREJ LENARČIČ[os.] | SNS[or.], D[or.] - DS[or.], SSP[or.]
JOŽE LENIČ[os.] | LDS[or.]
FRANC LIPOGLAVŠEK[os.] | ZL[or.]
MIHAELA LOGAR[os.] | SLS[or.]
ZORAN MADON[os.] | SLS[or.]
JURIJ MALOVRH[os.] | SKD[or.]
ŠTEFAN MATUŠ[os.] | SNS[or.], SSP[or.], SND[or.]
ALOJZ METELKO[os.] | SLS[or.]
RUDOLF MOGE[os.] | LDS[or.]
MIROSLAV MOZETIČ[os.] | SKD[or.]
IRENA OMAN[os.] | SNS[or.], SSP[or.], SLS[or.]
IVAN OMAN[os.] | SKD[or.]
MAG. IGOR OMERZA[os.] | D[or.], LDS[or.]
BORUT PAHOR[os.] | ZL[or.]
TONE PARTLJIČ[os.] | LDS[or.]
MILOŠ PAVLICA[os.] | ZL[or.]
BREDA PEČAN[os.] | ZL[or.]
ANTON PERŠAK[os.] | D[or.] - DS[or.]
MATJAŽ PESKAR[os.]* | LDS[or.]
ALOJZ PETERLE[os.] | SKD[or.]
PETER PETROVIČ[os.] | LDS[or.]
JANEZ PODOBNIK[os.] | SLS[or.]
MARJAN PODOBNIK[os.] | SLS[or.]
IGNAC POLAJNAR[os.] | SKD[or.]
MARIJAN POLJŠAK[os.] | SNS[or.], SSP[or.], SND[or.], SSP[or.]
FRANC POTOČNIK[os.] | SLS[or.]
VIKA POTOČNIK[os.] | LDS[or.]
MIRAN POTRČ[os.] | ZL[or.]
MARIA POZSONEC[os.] | POSLANKA MADŽARSKE NARODNE SKUPNOSTI[or.]
JANKO PREDAN[os.] | ZELENI[or.] - ZELENI-ESS[or.] - ZELENI/LDS[or.]
ŽARKO PREGELJ[os.] | SLS[or.]
JANA PRIMOŽIČ[os.] | SKD[or.]
MAG. JOŽE PROTNER[os.] | LDS[or.]
CIRIL PUCKO[os.]* | SKD[or.]
DR. JOŽE PUČNIK[os.] | SDSS[or.]
VITODRAG PUKL[os.] | SDSS[or.]
JOŽEF RAJŠP[os.] | SKD[or.]
IZIDOR REJC[os.] | SKD[or.]
DR. CIRIL RIBIČIČ[os.] | ZL[or.]
MAG. HERMAN RIGELNIK[os.]* | LDS[or.]
DR. DIMITRIJ RUPEL[os.]* | D[or.], LDS[or.]
DANICA SIMČIČ[os.] | D[or.] - DS[or.]
IVAN SISINGER[os.] | ZL[or.]
NADA SKUK[os.] | SKD[or.]
MARJAN STANIČ[os.] | SNS[or.], SSP[or.], SND[or.]
MAKS SUŠEK[os.] | LDS[or.]
DR. LEO ŠEŠERKO[os.] | ZELENI[or.] - ZELENI-ESS[or.] - ZELENI/LDS[or.]
DR. MARJAN ŠETINC[os.] | LDS[or.]
DRAGO ŠIFTAR[os.] | SDSS[or.]
JOŽEF ŠKOLČ[os.] | LDS[or.]
JADRANKA ŠTURM KOCJAN[os.] | LDS[or.]
DR. PETER TANCING[os.] | ZELENI[or.] - ZELENI-ESS[or.] - ZELENI/LDS[or.]
ZORAN THALER[os.] | LDS[or.]
DR. LUDVIK TOPLAK[os.]* | SLS[or.]
VLADIMIR TOPLER[os.] | ZELENI[or.] - ZELENI-ESS[or.] - ZELENI/LDS[or.]
IVAN VERZOLAK[os.] | SNS[or.], SSP[or.], SND[or.]
JANEZ VINDIŠ[os.] | SLS[or.], SKD[or.]
DR. FRANC ZAGOŽEN[os.] | SLS[or.]
JAŠA L. ZLOBEC[os.]* | LDS[or.]
DR. JANEZ ZUPANEC[os.] | LDS[or.]

Seznam 2: Kratice političnih strank v I. mandatnem obdobju (1992–1996):list.B.6.1.

LDS [or.] – Liberalno-demokratska stranka/Liberalna demokracija Slovenije

SKD [or.] – Slovenski krščanski demokrati

ZL [or.]– Združena lista / Združena lista socialnih demokratov

SNS [or.] – Slovenska nacionalna stranka

SLS [or.] – Slovenska ljudska stranka

D [or.] – Demokrati – DS [or.] – Demokratska stranka Slovenije

ZELENI [or.] – Zeleni Slovenije – ZELENI-ESS [or.] – Ekološko socialna stranka – ZELENI/LDS [or.]

SDSS [or.] – Socialdemokratska stranka Slovenije

SND [or.] – Slovenska nacionalna desnica

SSP [or.] – Skupina samostojnih poslancev

Tabela 15: Poslanci Državnega zbora v II. mandatnem obdobju (1996–2000)tab.B.6.2.

IME IN PRIIMEK | POSLANSKA SKUPINA
IME IN PRIIMEK | POSLANSKA SKUPINA
ANTON ANDERLIČ[os.] | LDS[or.]
JOŽE AVŠIČ[os.] | LDS[or.]
JOSIP BAJC[os.] | SLS[or.], SLS+SKD[or.]
ROBERTO BATTELLI[os.] | POSLANEC ITALIJANSKE NARODNE SKUPNOSTI[or.]
IGOR BAVČAR[os.]* | LDS[or.]
MAG. ANTON BERGAUER[os.]* | SLS[or.], SLS+SKD[or.]
RICHARD BEUERMANN[os.] | LDS[or.]
SAMO BEVK[os.] | ZLSD[or.]
IVAN BOŽIČ[os.] | SKD[or.], SLS+SKD[or.]
STANISLAV BRENČIČ[os.] | SLS[or.], SLS+SKD[or.]
MAG. FRANC BUT[os.]* | SLS[or.], SLS+SKD[or.]
JANEZ CIMPERMAN[os.]* | SDS[or.]
DR. VIDA ČADONIČ ŠPELIČ[os.]* | SKD[or.], SLS+SKD[or.]
FRANC ČEBULJ[os.] | SDS[or.]
VLADIMIR ČELIGOJ[os.] | SDS[or.]
ANTON DELAK[os.] | DeSUS[or.]
VINCENCIJ DEMŠAR[os.] | SKD[or.], SLS+SKD[or.]
POLONCA DOBRAJC[os.] | SNS[or.], SAMOST. POSLANKA[or.]
METOD DRAGONJA[os.]* | LDS[or.]
DR. JANEZ DRNOVŠEK[os.]* | LDS[or.]
GEZA DŽUBAN[os.] | LDS[or.]
ANDREJ FABJAN[os.] | SLS[or.], SLS+SKD[or.]
DR. SLAVKO GABER[os.]* | LDS[or.]
MARIO GASPARINI[os.] | LDS[or.]
ANDREJ GERENČER[os.] | LDS[or.]
LEON GOSTIŠA[os.]* | SLS[or.], SLS+SKD[or.]
BENJAMIN HENIGMAN[os.] | SKD[or.], SLS+SKD[or.]
FRANC (FERI) HORVAT[os.] | ZLSD[or.]
PETER HRASTELJ[os.] | SLS[or.], SLS+SKD[or.]
DR. HELENA HREN VENCELJ[os.] | SKD[or.], SLS+SKD[or.]
IVO HVALICA[os.] | SDS[or.]
JOŽEF JAGODNIK[os.]* | ZLSD[or.]
ROMAN JAKIČ[os.]* | LDS[or.]
BRANKO JANC[os.] | LDS[or.]
JANEZ JANŠA[os.]* | SDS[or.]
FRANC JAZBEC[os.] | SDS[or.]
ZMAGO JELINČIČ[os.] | SNS[or.]
MIRAN JERIČ[os.] | LDS[or.]
JOŽEF JEROVŠEK[os.] | SDS[or.]
AURELIO JURI[os.] | ZLSD[or.]
JELKO KACIN[os.] | LDS[or.]
FRANC KANGLER[os.] | SLS[or.], SLS+SKD[or.]
MIRKO KAPLJA[os.]* | LDS[or.]
IVAN KEBRIČ[os.] | DeSUS[or.]
BRANKO KELEMINA[os.] | SDS[or.]
ŠTEFAN KLINC[os.] | SLS+SKD[or.]
BOJAN KONTIČ[os.] | ZLSD[or.]
MAG. JANEZ KOPAČ[os.] | LDS[or.]
JOŽEF KOŠIR[os.] | LDS[or.]
ALOJZ KOVŠE[os.]* | LDS[or.]
JANEZ KRAMBERGER[os.] | SLS[or.], SLS+SKD[or.]
MAJDA ANA KREGELJ ZBAČNIK[os.] | SDS[or.]
RAFAEL KUŽNIK[os.] | SNS[or.]
MAKSIMILJAN LAVRINC[os.]* | LDS[or.]
DARJA LAVTIŽAR BEBLER[os.] | LDS[or.]
JOŽE LENIČ[os.]* | LDS[or.]
PETER LEŠNIK[os.]* | SNS[or.]
ZORAN LEŠNIK[os.] | DeSUS[or.]
MIROSLAV LUCI[os.] | SDS[or.]
JURIJ MALOVRH[os.] | SKD[or.], SLS + SKD[or.]
ALEKSANDER MERLO[os.] | LDS[or.]
JANEZ MEŽAN[os.] | SDS[or.]
RUDOLF MOGE[os.] | LDS[or.]
MIROSLAV MOZETIČ[os.]* | SKD[or.], SLS+SKD[or.]
JOŽE MOŽGAN[os.] | SLS[or.], SLS+SKD[or.]
DARINKA MRAVLJAK[os.] | SLS[or.], SLS+SKD[or.]
EDA OKRETIČ SALMIČ[os.] | DeSUS[or.], SAMOST. POSLANKA[or.]
BORUT PAHOR[os.] | ZLSD[or.]
TONE PARTLJIČ[os.] | LDS[or.]
SAŠO PEČE[os.]* | SNS[or.]
JANEZ PER[os.]* | SLS+SKD[or.]
RUDOLF PETAN[os.] | SDS[or.]
ALOJZ PETERLE[os.]* | SKD[or.], SLS+SKD[or.]
PETER PETROVIČ[os.]* | LDS[or.]
JANEZ PODOBNIK[os.] | SLS[or.], SLS+SKD[or.]
MARJAN PODOBNIK[os.]* | SLS[or.], SLS+SKD[or.]
FRANC POTOČNIK[os.] | SLS[or.], SLS+SKD[or.]
MIRAN POTRČ[os.] | ZLSD[or.]
MARIA POZSONEC[os.] | POSLANKA MADŽARSKE NARODNE SKUPNOSTI[or.]
JAKOB PRESEČNIK[os.] | SLS[or.], SLS+SKD[or.]
CIRIL PUCKO[os.] | SKD[or.], SAMOST. POSLANEC[or.]
FRANC PUKŠIČ[os.] | SDS[or.]
CIRIL METOD PUNGARTNIK[os.]* | LDS[or.]
IZIDOR REJC[os.] | SKD[or.], SLS+SKD[or.]
DR. CIRIL RIBIČIČ[os.] | ZLSD[or.]
FRANCI ROKAVEC[os.] | SLS[or.], SLS+SKD[or.]
NIKOLAJ ROŽIČ[os.]* | LDS[or.]
PAVEL RUPAR[os.] | SDS[or.]
MAG. MARIJAN SCHIFFRER[os.] | SKD[or.], SLS+SKD[or.]
NADA SKUK[os.]* | SKD[or.], SLS+SKD[or.]
CIRIL SMRKOLJ[os.]* | SLS[or.], SLS+SKD[or.]
BORIS SOVIČ[os.]* | ZLSD[or.]
STANA STOPAR[os.]* | LDS[or.]
JOŽEF ŠKOLČ[os.]* | LDS[or.]
BOGOMIR ŠPILETIČ[os.] | SDS[or.]
JOŽEF ŠPINDLER[os.] | LDS[or.]
DAVORIN TERČON[os.] | LDS[or.]
ZORAN THALER[os.]* | LDS[or.]
BRANKO TOMAŽIČ[os.] | SLS[or.], SLS+SKD[or.]
HERMAN TOMAŽIČ[os.] | LDS[or.]
VILI TROFENIK[os.] | SLS[or.], SLS+SKD[or.]
JANKO VEBER[os.] | ZLSD[or.]
ALOJZ VESENJAK[os.] | SLS[or.], SLS+SKD[or.]
IRENA VIRANT[os.]* | SDS[or.]
DR. FRANC ZAGOŽEN[os.] | SLS[or.], SLS+SKD[or.]
DR. JOŽE ZAGOŽEN[os.]* | SDS[or.]
BOGOMIR ZAMERNIK[os.] | SDS[or.]
JOŽEF ZIMŠEK[os.] | LDS[or.]
MAG. FRANC ŽNIDARŠIČ[os.] | DeSUS[or.]

Seznam 3: Kratice političnih strank v II. mandatnem obdobju (1996–2000):list.B.6.2.

LDS [or.] – Liberalna demokracija Slovenije

SDS [or.] – Socialdemokratska stranka Slovenije

ZLSD [or.] – Združena lista socialnih demokratov

SLS+SKD [or.] – SLS+SKD Slovenska ljudska stranka

SKD [or.] – Slovenski krščanski demokrati

SLS [or.] – Slovenska ljudska stranka

DeSUS [or.] – Demokratična stranka upokojencev Slovenije

SNS [or.] – Slovenska nacionalna stranka

Tabela 16: Poslanci Državnega zbora v III. mandatnem obdobju (2000–2004)tab.B.6.3.

IME IN PRIIMEK | POSLANSKA SKUPINA
IME IN PRIIMEK | POSLANSKA SKUPINA
ANTON ANDERLIČ[os.] | LDS[or.]
SONJA AREH LAVRIČ[os.] | SNS[or.]
JOŽE AVŠIČ[os.] | LDS[or.]
DR. ANDREJ BAJUK[os.] | NSi[or.]
BOGDAN BAROVIČ[os.] | SNS[or.]
ROBERTO BATTELLI[os.] | POSLANEC ITALIJANSKE NARODNE SKUPNOSTI[or.]
IGOR BAVČAR[os.]* | LDS[or.]
DR. JOŽEF BERNIK[os.] | NSi[or.]
RICHARD BEUERMANN[os.]* | LDS[or.]
SAMO BEVK[os.] | ZLSD[or.]
DR. RADO BOHINC[os.]* | ZLSD[or.]
IVAN BOŽIČ[os.] | SLS+SKD[or.], SLS[or.]
DR. MIHAEL BREJC[os.]* | SDS[or.]
STANISLAV BRENČIČ[os.] | SLS+SKD[or.], SLS[or.]
ANTON BUTOLEN[os.]* | LDS[or.]
JANEZ CIMPERMAN[os.] | SDS[or.]
FRANCE CUKJATI[os.] | SDS[or.]
FRANC ČEBULJ[os.] | SDS[or.], SAMOSTOJNI POSLANEC[or.], SLS[or.]
VOJKO ČELIGOJ[os.] | DeSUS[or.]
DR. LUCIJA ČOK[os.]* | LDS[or.]
SILVA ČRNUGELJ[os.] | ZLSD[or.]
ANTON DELAK[os.]* | DeSUS[or.]
MAG. MARKO DIACI[os.] | SMS[or.], SAMOSTOJNI POSLANEC[or.]
DR. JANEZ DRNOVŠEK[os.]* | LDS[or.]
MAG. JANEZ DROBNIČ[os.] | NSi[or.]
GEZA DŽUBAN[os.] | LDS[or.]
ANDREJ FABJAN[os.] | SLS+SKD[or.], SLS[or.]
MATJAŽ FALKNER[os.]* | NSi[or.]
DR. SLAVKO GABER[os.]* | DS[or.]
MAG. MITJA GASPARI[os.]* | LDS[or.]
MARIO GASPARINI[os.]* | LDS[or.]
ANDREJ GERENČER[os.]* | LDS[or.]
LJUBO GERMIČ[os.] | LDS[or.]
SINIŠA GERMOVŠEK[os.]* | SDS[or.]
MAG. ZORAN GRAČNER[os.] | LDS[or.]
LEOPOLD GROŠELJ[os.] | ZLSD[or.]
FRANC (FERI) HORVAT[os.] | ZLSD[or.]
ROMAN JAKIČ[os.]* | LDS[or.]
BRANKO JANC[os.] | LDS[or.]
JANEZ JANŠA[os.] | SDS[or.]
ZMAGO JELINČIČ PLEMENITI[os.] | SNS[or.]
MIRAN JERIČ[os.] | LDS[or.]
JOŽEF JEROVŠEK[os.] | SDS[or.]
AURELIO JURI[os.] | ZLSD[or.]
JELKO KACIN[os.]* | LDS[or.]
FRANC KANGLER[os.] | SLS+SKD[or.], SLS[or.]
BLAŽ KAVČIČ[os.] | LDS[or.]
JOŽE (JOŽEF) KAVTIČNIK[os.] | LDS[or.]
IVAN KEBRIČ[os.] | DeSUS[or.]
BRANKO KELEMINA[os.] | SDS[or.]
JANEZ KOMLJANEC[os.]* | LDS[or.]
BOJAN KONTIČ[os.] | ZLSD[or.]
MAG. JANEZ KOPAČ[os.]* | LDS[or.]
MILAN KOPUŠAR[os.] | LDS[or.]
MAG. JANEZ KRAMBERGER[os.] | SLS+SKD[or.], SLS[or.]
LEOPOLD KREMŽAR[os.] | LDS[or.]
MAKSIMILJAN LAVRINC[os.] | LDS[or.]
DARJA LAVTIŽAR BEBLER[os.]* | LDS[or.]
FRANC LENKO[os.]* | DeSUS[or.]
PETER LEVIČ[os.] | SMS[or.], SAMOSTOJNI POSLANEC[or.]
LIDIJA MAJNIK[os.] | LDS[or.]
JURIJ MALOVRH[os.] | SLS+SKD[or.], SLS[or.]
IVAN MAMIĆ[os.] | NSi[or.]
DORIJAN MARŠIČ[os.] | LDS[or.]
JERICA MRZEL[os.]* | ZLSD[or.]
ALEKSANDER MERLO[os.]* | LDS[or.]
RUDOLF MOGE[os.] | LDS[or.]
BORUT PAHOR[os.]* | ZLSD[or.]
TONE PARTLJIČ[os.] | LDS[or.]
IRMA PAVLINIČ KREBS[os.] | LDS[or.]
BREDA PEČAN[os.]* | ZLSD[or.]
SAŠO PEČE[os.] | SNS[or.]
RUDOLF PETAN[os.] | SDS[or.]
ALOJZ PETERLE[os.]* | NSi[or.]
JANEZ PODOBNIK[os.] | SLS+SKD[or.], SLS[or.]
VALENTIN POHOREC[os.] | DeSUS[or.]
MAG. MAJDA POTRATA[os.] | ZLSD[or.]
MIRAN POTRČ[os.] | ZLSD[or.]
MARIA POZSONEC[os.] | POSLANKA MADŽARSKE NARODNE SKUPNOSTI[or.]
CIRIL PUCKO[os.] | LDS[or.]
FRANC PUKŠIČ[os.] | SDS[or.]
FRANCI ROKAVEC[os.] | SLS+SKD[or.], SLS[or.]
MAG. ANTON ROP[os.]* | LDS[or.]
PAVEL RUPAR[os.] | SDS[or.]
DR. DIMITRIJ RUPEL [os.]* | LDS[or.], SAMOSTOJNI POSLANEC[or.], SDS[or.]
DANICA SIMŠIČ[os.]* | ZLSD[or.]
ALOJZ SOK[os.] | NSi[or.]
STANISLAVA STOPAR[os.]* | LDS[or.]
FRANC SUŠNIK[os.] | SDS[or.]
MAJDA ŠIRCA[os.] | LDS[or.]
JOŽEF ŠKOLČ[os.]* | LDS[or.]
JOŽEF ŠPINDLER[os.] | LDS[or.]
IGOR ŠTEMBERGER[os.] | SMS[or.], SAMOSTOJNI POSLANEC[or.]
BORUT ŠUKLJE[os.]* | LDS[or.]
MATJAŽ ŠVAGAN[os.] | LDS[or.]
JOŽE TANKO[os.] | SDS[or.]
DAVORIN TERČON[os.] | LDS[or.]
MARIJA ANA TISOVIC[os.] | NSi[or.]
VILI TROFENIK[os.] | SLS+SKD[or.], SLS[or.]
JANKO VEBER[os.] | ZLSD[or.]
MAG. ANDREJ VIZJAK[os.] | SDS[or.]
BOGOMIR VNUČEC[os.] | SMS[or.], SDS[or.]
DUŠAN VUČKO[os.] | LDS[or.]
CVETA ZALOKAR ORAŽEM[os.] | LDS[or.]
BOGOMIR ZAMERNIK[os.] | SDS[or.]
JAŠA L. ZLOBEC[os.]* | LDS[or.]
MAJDA ZUPAN[os.] | NSi[or.]

Seznam 4: Kratice političnih strank v III. mandatnem obdobju (2000–2004):list.B.6.3.

LDS [or.] – Liberalna demokracija Slovenije

SDS [or.] – Socialdemokratska stranka Slovenije / Slovenska demokratska stranka

ZLSD [or.] – Združena lista socialnih demokratov

SLS+SKD [or.] – SLS+SKD Slovenska ljudska stranka - SLS [or.] – Slovenska ljudska stranka

NSi [or.] – Nova Slovenija

DeSUS [or.] – Demokratična stranka upokojencev Slovenije

SMS [or.] – Stranka mladih Slovenije

SNS [or.] – Slovenska nacionalna stranka

Tabela 17: Poslanci Državnega zbora v IV. mandatnem obdobju (2004–2008)tab.B.6.4.

IME IN PRIIMEK | POSLANSKA SKUPINA
IME IN PRIIMEK | POSLANSKA SKUPINA
ANTON ANDERLIČ[os.] | LDS[or.]
JOSIP BAJC[os.] | SLS[or.]
DR. ANDREJ BAJUK[os.]* | NSi[or.]
BOGDAN BAROVIČ[os.] | SNS[or.]
ROBERTO BATTELLI[os.] | POSLANEC ITALIJANSKE NARODNE SKUPNOSTI[or.]
SAMO BEVK[os.] | SD[or.]
STANISLAV BRENČIČ[os.] | SLS[or.]
MAG. ANDREJ BRUČAN[os.]* | SDS[or.]
MAG. FRANC CAPUDER[os.]* | NSi[or.]
FRANCE CUKJATI[os.] | SDS[or.]
MAG. MILAN M. CVIKL[os.] | LDS[or.], SD[or.]
ZVONKO ČERNAČ[os.]* | SDS[or.]
POLONCA DOBRAJC[os.]* | SDS[or.]
MAG. JANEZ DROBNIČ[os.]* | NSi[or.], NeP[or.]
MARJAN DROFENIK[os.]* | SLS[or.]
GEZA DŽUBAN[os.] | LDS[or.]
ANDREJ FABJAN[os.]* | SLS[or.]
JOŽEF FICKO[os.]* | SDS[or.]
DR. SLAVKO GABER[os.] | LDS[or.], NeP[or.]
DR. PAVEL GANTAR[os.] | LDS[or.], Nep[or.], Zares[or.]
LJUBO GERMIČ[os.] | LDS[or.]
IVAN GRILL[os.]* | SDS[or.]
MAG. BRANKO GRIMS[os.] | SDS[or.]
ALEŠ GULIČ[os.] | LDS[or.]
MATJAŽ HAN[os.] | SD[or.]
BOJAN HOMAN[os.]* | SDS[or.]
FRANC (FERI) HORVAT[os.] | SD[or.]
JOŽEF HORVAT[os.] | NSi[or.]
ROBERT HROVAT[os.] | SDS[or.]
SREČKO HVAUC[os.] | SDS[or.]
EVA IRGL[os.] | SDS[or.]
KRISTIJAN JANC[os.]* | SLS[or.]
JANEZ JANŠA[os.]* | SDS[or.]
FRANC JAZBEC[os.] | SDS[or.]
IVAN JELEN[os.] | DeSUS[or.]
ZMAGO JELINČIČ PLEMENITI[os.] | SNS[or.]
ALENKA JERAJ[os.] | SDS[or.]
MIRAN JERIČ[os.] | LDS[or.]
JOŽEF JEROVŠEK[os.] | SDS[or.]
AURELIO JURI[os.] | SD[or.]
FRANC KANGLER[os.]* | SLS[or.]
MAG. VASJA KLAVORA[os.] | DeSUS[or.]
ANTON KOKALJ[os.] | NSi[or.]
BOJAN KONTIČ[os.] | SD[or.]
DRAGO KOREN[os.] | NSi[or.]
DIMITRIJ KOVAČIČ[os.] | SDS[or.]
MAG. JANEZ KRAMBERGER[os.] | SLS[or.]
DANIJEL KRIVEC[os.] | SDS[or.]
MOJCA KUCLER DOLINAR[os.]* | NSi[or.]
DUŠAN KUMER[os.] | SD[or.]
DR. MATEJ LAHOVNIK[os.] | LDS[or.], PS Nep[or.], Zares[or.]
DARJA LAVTIŽAR BEBLER[os.] | LDS[or.], SD[or.]
MITJA LJUBELJŠEK[os.] | SDS[or.]
MIROSLAV LUCI[os.]* | SDS[or.]
BRANKO MARINIČ[os.] | SDS[or.]
MARTIN MIKOLIČ[os.] | NSi[or.]
RUDOLF MOGE[os.] | LDS[or.]
STANE PAJK[os.] | SDS[or.]
DR. MARKO PAVLIHA[os.] | LDS[or.], SD[or.]
BREDA PEČAN[os.] | SD[or.]
SAŠO PEČE[os.] | SNS[or.], PS Nep[or.], Lipa[or.]
RUDOLF PETAN[os.] | SDS[or.]
MILAN PETEK[os.] | LDS[or.]
MIRO PETEK[os.] | SDS[or.]
MARIJAN POJBIČ[os.]* | SDS[or.]
ALOJZ POSEDEL[os.] | LDS[or.], PS NeP[or.], Zares[or.]
MAG. MAJDA POTRATA[os.] | SD[or.]
MIRAN POTRČ[os.] | SD[or.]
MARIA POZSONEC[os.] | POSLANKA MADŽARSKE NARODNE SKUPNOSTI[or.]
JAKOB PRESEČNIK[os.] | SLS[or.]
MIHAEL PREVC[os.] | SLS[or.]
SREČKO PRIJATELJ[os.] | SNS[or.]
FRANC PUKŠIČ[os.]* | SDS[or.]
VILI REZMAN[os.] | DeSUS[or.]
MAG. ANTON ROP[os.] | LDS[or.], SD[or.]
BOJAN RUGELJ[os.] | SDS[or.]
PAVEL RUPAR[os.]* | SDS[or.]
MAG. BORUT SAJOVIC[os.] | LDS[or.]
DR. MITJA SLAVINEC[os.] | LDS[or.]
ALOJZ SOK[os.] | NSi[or.]
BOJAN STARMAN[os.] | SDS[or.]
FRANC SUŠNIK[os.] | SDS[or.]
MAJDA ŠIRCA[os.] | LDS[or.], PS NeP[or.], Zares[or.]
JOŽEF ŠKOLČ[os.] | LDS[or.]
MAG. TOMAŽ ŠTEBE[os.]* | SDS[or.]
MATJAŽ ŠVAGAN[os.] | LDS[or.]
JOŽE TANKO[os.] | SDS[or.]
DAVORIN TERČON[os.] | LDS[or.], PS NeP[or.], Zares[or.]
CIRIL TESTEN[os.]* | NSi[or.]
VILI TROFENIK[os.] | LDS[or.], PS NeP[or.], Zares[or.]
MARJETKA UHAN[os.] | NSi[or.]
JANKO VEBER[os.] | SD[or.]
RUDI VERŠNIK[os.] | SDS[or.]
MAG. ANDREJ VIZJAK[os.]* | SDS[or.]
BOŠTJAN ZAGORAC[os.] | SNS[or.], PS Nep[or.], Lipa[or.]
CVETKA ZALOKAR ORAŽEM[os.] | LDS[or.], PS NeP[or.], Zares[or.]
BOGOMIR ZAMERNIK[os.] | SDS[or.]
MILENKO ZIHERL[os.] | SDS[or.]
MAJDA ZUPAN[os.]* | NSi[or.]
DR. MILAN ZVER[os.]* | SDS[or.]
DR. IVAN ŽAGAR[os.]* | SLS[or.]
BARBARA ŽGAJNER TAVŠ[os.] | SNS[or.], PS Nep[or.], Lipa[or.]
MAG. FRANC ŽNIDARŠIČ[os.] | DeSUS[or.]

Seznam 5: Kratice političnih strank v IV. mandatnem obdobju (2004–2008):list.B.6.4.

SDS [or.] – Slovenska demokratska stranka

SD [or.] – Socialni demokrati - ZLSD – Združena lista socialnih demokratov

LDS [or.] – Liberalna demokracija Slovenije

NSi [or.] – Nova Slovenija

SLS [or.] – Slovenska ljudska stranka

DeSUS [or.] – Demokratična stranka upokojencev Slovenije

SNS [or.] – Slovenska nacionalna stranka

NeP [or.] – Nepovezani poslanec

PS Nep [or.] – Poslanska skupina nepovezanih poslancev. V četrtem mandatu sta bili oblikovani dve. Iz prve je v letu 2007 nastala PS

Zares [or.], iz druge pa leta 2008 PS

Lipa [or.]

Tabela 18: Poslanci Državnega zbora v V. mandatnem obdobju (2008−2011)tab.B.6.5.

IME IN PRIIMEK | POSLANSKA SKUPINA
IME IN PRIIMEK | POSLANSKA SKUPINA
ANTON ANDERLIČ[os.]* | LDS[or.]
BOGDAN BAROVIČ[os.] | SNS[or.]
ROBERTO BATTELLI[os.] | POSLANEC ITALIJANSKE NARODNE SKUPNOSTI[or.]
SAMO BEVK[os.] | SD[or.]
MARJAN BEZJAK[os.] | SDS[or.]
MAG. JULIJANA BIZJAK MLAKAR[os.]* | SD[or.], NeP[or.]
FRANC BOGOVIČ[os.] | SLS[or.]
MIRKO BRULC[os.] | SD[or.]
RENATA BRUNSKOLE[os.] | SD[or.]
ALAN BUKOVNIK[os.] | SD[or.]
ANTON COLARIČ[os.] | SD[or.]
FRANCE CUKJATI[os.] | SDS[or.]
MILAN ČADEŽ[os.] | SDS[or.]
BOGDAN ČEPIČ[os.] | SD[or.]
ZVONKO ČERNAČ[os.] | SDS[or.]
DR. ANDREJA ČRNAK MEGLIČ[os.] | SD[or.]
SILVA ČRNUGELJ[os.]* | SD[or.]
MATEVŽ FRANGEŽ[os.] | SD[or.]
DR. PAVEL GANTAR[os.] | Zares[or.]
LJUBO GERMIČ[os.] | LDS[or.]
JOŠKO GODEC[os.] | DeSUS[or.]
GREGOR GOLOBIČ[os.]* | Zares[or.]
DR. LÁSZLÓ GÖNCZ[os.] | POSLANEC MADŽARSKE NARODNE SKUPNOSTI[or.]
DR. VINKO GORENAK[os.] | SDS[or.]
IVAN GRILL[os.] | SDS[or.]
MAG. BRANKO GRIMS[os.] | SDS[or.]
MILAN GUMZAR[os.] | LDS[or.]
MIRAN GYÖREK[os.] | SNS[or.]
MATJAŽ HAN[os.] | SD[or.]
ROBERT HROVAT[os.] | SDS[or.]
EVA IRGL[os.] | SDS[or.]
JANEZ JANŠA[os.] | SDS[or.]
ZMAGO JELINČIČ PLEMENITI[os.] | SNS[or.]
ALENKA JERAJ[os.] | SDS[or.]
MIRAN JERIČ[os.] | LDS[or.]
JOŽEF JEROVŠEK[os.] | SDS[or.]
FRANCO JURI[os.] | Zares[or.]
DR. LUKA JURI[os.] | SD[or.]
FRANC JURŠA[os.] | DeSUS[or.]
ANTON KAMPUŠ[os.] | SD[or.]
FRANCI KEK[os.] | Zares[or.]
JANEZ KIKELJ[os.]* | SD[or.]
JANJA KLASINC[os.] | SD[or.]
MAG. VASJA KLAVORA[os.] | DeSUS[or.]
MIROSLAV KLUN[os.]* | SD[or.]
BOJAN KONTIČ[os.] | SD[or.]
GVIDO KRES[os.] | SLS[or.]
KATARINA KRESAL[os.]* | LDS[or.]
DANIJEL KRIVEC[os.] | SDS[or.]
DR. FRANC KRIŽANIČ[os.]* | SD[or.]
MARIJAN KRIŽMAN[os.]* | SD[or.]
DUŠAN KUMER[os.] | SD[or.]
ZVONKO LAH[os.] | SDS[or.]
DR. MATEJ LAHOVNIK[os.]* | Zares[or.]
DARJA LAVTIŽAR BEBLER[os.] | SD[or.]
DEJAN LEVANIČ[os.] | SD[or.]
RADO LIKAR[os.] | SDS[or.]
DR. IGOR LUKŠIČ[os.]* | SD[or.]
ANDREJ MAGAJNA[os.] | SD[or.], NP[or.]
SILVEN MAJHENIČ[os.] | SNS[or.]
BRANKO MARINIČ[os.] | SDS[or.]
TOMAŽ TOM MENCINGER[os.] | SD[or.]
DARKO MENIH[os.] | SDS[or.]
BORUT PAHOR[os.]* | SD[or.]
BREDA PEČAN[os.] | SD[or.]
DAMIJAN PERNE[os.]* | Zares[or.]
RUDOLF PETAN[os.] | SDS[or.]
MIRO PETEK[os.] | SDS[or.]
IZTOK PODKRIŽNIK[os.] | SDS[or.]
MARIJAN POJBIČ[os.] | SDS[or.]
ALOJZ (LOJZE) POSEDEL[os.]* | Zares[or.], NP[or.]
ALOJZIJ POTOČNIK[os.]* | Zares[or.]
MAG. MAJDA POTRATA[os.] | SD[or.]
MIRAN POTRČ[os.] | SD[or.]
JAKOB PRESEČNIK[os.] | SLS[or.]
SREČKO PRIJATELJ[os.]* | SNS[or.]
FRANC PUKŠIČ[os.] | SDS[or.], NeP[or.], SLS[or.]
ALEKSANDER RAVNIKAR[os.]* | SD[or.]
VILI REZMAN[os.] | DeSUS[or.], NeP[or.], NP[or.]
JANEZ RIBIČ[os.] | SLS[or.]
MAG. ANDREJA RIHTER[os.] | SD[or.]
MAG. ANTON ROP[os.]* | SD[or.]
VITO ROŽEJ[os.]* | Zares[or.]
MAG. BORUT SAJOVIC[os.] | LDS[or.]
TADEJ SLAPNIK[os.]* | Zares[or.]
MAJDA ŠIRCA RAVNIKAR[os.]* | Zares[or.]
JOŽE TANKO[os.] | SDS[or.]
MAG. ŠTEFAN TISEL[os.] | SDS[or.]
VILI TROFENIK[os.] | Zares[or.], NP[or.]
ANTON URH[os.] | DeSUS[or.]
IVO VAJGL[os.]* | Zares[or.]
JANKO VEBER[os.] | SD[or.]
DR. PETER VERLIČ[os.] | SDS[or.]
MAG. SARA VILER[os.]* | SNS[or.]
MAG. ANDREJ VIZJAK[os.] | SDS[or.]
DR. PATRICK VLAČIČ[os.]* | SD[or.]
CVETKA ZALOKAR ORAŽEM[os.]* | Zares[or.]
MATJAŽ ZANOŠKAR[os.] | DeSUS[or.]
MILENKO ZIHERL[os.] | SDS[or.]
ALEKSANDER ZORN[os.] | SDS[or.]
MAG. RADOVAN ŽERJAV[os.] | SLS[or.]
MAG. FRANC ŽNIDARŠIČ[os.] | DeSUS[or.], NeP[or.], NP[or.]
MAG. MELITA ŽUPEVC[os.] | SD[or.]

Seznam 6: Kratice političnih strank v V. mandatnem obdobju (2008−2011):list.B.6.5.

SD [or.] – Socialni demokrati

SDS [or.] – Slovenska demokratska stranka

Zares [or.] – Zares – socialno liberalni

DeSUS [or.] – Demokratična stranka upokojencev Slovenije

SNS [or.] – Slovenska nacionalna stranka

SLS [or.] – Slovenska ljudska stranka

LDS [or.] – Liberalna demokracija Slovenije

NeP [or.] – Nepovezani poslanec

NP [or.] – Poslanska skupina nepovezanih poslancev

Tabela 19: Poslanci Državnega zbora v VI. mandatnem obdobju (2011 – 2014)tab.B.6.6.

IME IN PRIIMEK | POSLANSKA SKUPINA
IME IN PRIIMEK | POSLANSKA SKUPINA
MAG. BORUT AMBROŽIČ[os.] | PS[or.], NeP[or.]
ROBERTO BATTELLI[os.] | POSLANEC ITALIJANSKE NARODNE SKUPNOSTI[or.]
SAMO BEVK[os.] | SD[or.]
ALENKA BIKAR[os.]* | PS[or.]
FRANC BOGOVIČ[os.]* | SLS[or.]
MAG. MIRJAM BON KLANJŠČEK[os.]* | PS[or.]
DRAGAN BOSNIĆ[os.] | PS[or.], Nep[or.]
RIHARD BRANISELJ[os.] | DL[or.]
MAG. ALENKA BRATUŠEK[os.]* | PS[or.]
FRANC BREZNIK[os.] | SDS[or.]
MIRKO BRULC[os.] | SD[or.]
RENATA BRUNSKOLE[os.] | PS[or.]
SAŠA CIGLAR[os.]* | SDS[or.]
JERKO ČEHOVIN[os.] | PS[or.], NP[or.]
ZVONKO ČERNAČ[os.]* | SDS[or.]
DR. ANDREJA ČRNAK MEGLIČ[os.] | SD[or.]
ANDREJ ČUŠ[os.]* | SDS[or.]
IVA DIMIC[os.] | NSi[or.]
MAJA DIMITROVSKI[os.] | PS[or.], NP[or.]
KARL VIKTOR ERJAVEC[os.]* | DeSUS[or.]
BRANKO FICKO[os.] | PS[or.]
MATEVŽ FRANGEŽ[os.] | SD[or.]
GAŠPAR GAŠPAR – MIŠIČ[os.]* | PS[or.]
BRANE GOLUBOVIČ[os.] | PS[or.], NeP[or.]
DR. LÁSZLÓ GÖNCZ[os.] | POSLANEC MADŽARSKE NARODNE SKUPNOSTI[or.]
DR. VINKO GORENAK[os.]* | SDS[or.]
IVAN GRILL[os.] | SDS[or.]
MAG. BRANKO GRIMS[os.] | SDS[or.]
MATJAŽ HAN[os.] | SD[or.]
MAG. LEJLA HERCEGOVAC[os.] | PS[or.]
MAG. KATARINA HOČEVAR[os.] | DL[or.]
JOŽEF HORVAT[os.] | NSi[or.]
ROBERT HROVAT[os.]* | SDS[or.]
IVAN HRŠAK[os.] | DeSUS[or.]
EVA IRGL[os.] | SDS[or.]
ROMAN JAKIČ[os.]* | PS[or.]
ZORAN JANKOVIĆ[os.]* | PS[or.]
IVAN JANEZ JANŠA[os.]* | SDS[or.]
DARKO JAZBEC[os.] | PS[or.], NP[or.]
DR. LJUBICA JELUŠIČ[os.]* | SD[or.]
MAG. JANA JENKO[os.] | DeSUS[or.]
ALENKA JERAJ[os.] | SDS[or.]
ALJOŠA JERIČ[os.]* | PS[or.], NP[or.]
JOŽEF JEROVŠEK[os.] | SDS[or.]
FRANC JURŠA[os.] | DeSUS[or.]
JOŽEF KAVTIČNIK[os.] | PS[or.]
JANJA KLASINC[os.] | PS[or.]
MAŠA KOCIPER[os.] | PS[or.], NP[or.]
POLONCA KOMAR[os.] | DL[or.]
TINA KOMEL[os.]* | PS[or.]
ALENKA KOREN GOMBOC[os.]* | SDS[or.]
SAŠA KOS[os.] | PS[or.], NP[or.], PS[or.]
MARJANA KOTNIK POROPAT[os.] | DeSUS[or.]
DANIJEL KRIVEC[os.] | SDS[or.]
DR. JOŽEF KUNIČ[os.]* | PS[or.], NP[or.]
BRANKO KURNJEK[os.]* | DL[or.]
ZVONKO LAH[os.] | SDS[or.]
ALENKA LAMPE[os.]* | PS[or.]
RADO LIKAR[os.]* | SDS[or.]
TOMAŽ LISEC[os.] | SDS[or.]
BRANKO MARINIČ[os.]* | SDS[or.]
DRAGUTIN MATE[os.] | SDS[or.]
SREČKO MEH[os.] | SD[or.]
MITJA MERŠOL[os.] | PS[or.], NP[or.]
JANKO JANI MÖDERNDORFER[os.] | PS[or.], NP[or.]
JANJA NAPAST[os.] | SDS[or.]
LJUDMILA NOVAK[os.]* | NSi[or.]
PETER ODER[os.]* | PS[or.]
JASMINA OPEC[os.]* | SLS[or.]
ALEKSANDRA OSTERMAN[os.]* | PS[or.]
BORUT PAHOR[os.]* | SD[or.]
ALENKA PAVLIČ[os.] | PS[or.], NP[or.]
MARKO PAVLIŠIČ[os.]* | DL[or.]
MAG. TRUDA PEPELNIK[os.]* | DL[or.]
MAG. DAMJANA PETAVAR DOBOVŠEK[os.]* | SDS[or.]
IVAN PIŠEK[os.]* | SDS[or.]
MARIJA PLEVČAK[os.]* | DeSUS[or.]
MAG. MARKO POGAČNIK[os.]* | SDS[or.]
MARIJAN POJBIČ[os.] | SDS[or.]
ALOJZIJ POTOČNIK[os.] | PS[or.], NP[or.]
MAG. MAJDA POTRATA[os.] | SD[or.]
JAKOB PRESEČNIK[os.] | SLS[or.]
MIHAEL PREVC[os.] | SLS[or.]
MATEJA PUČNIK[os.] | SDS[or.]
FRANC PUKŠIČ[os.] | SLS[or.]
SONJA RAMŠAK[os.] | SDS[or.]
JANEZ RIBIČ[os.] | SLS[or.]
IVAN SIMČIČ[os.] | DeSUS[or.], NeP[or.]
BRANKO SMODIŠ[os.]* | SD[or.]
BOJAN STARMAN[os.] | DL[or.]
MAG. STANKO STEPIŠNIK[os.]* | PS[or.]
MAG. ANDREJ ŠIRCELJ[os.]* | SDS[or.]
PATRICIJA ŠULIN[os.]* | SDS[or.]
JOŽE TANKO[os.] | SDS[or.]
IRENA TAVČAR[os.] | SDS[or.]
MAG. ŠTEFAN TISEL[os.] | SDS[or.]
ROMANA TOMC[os.] | SDS[or.]
MAG. MATEJ TONIN[os.] | NSi[or.]
KRISTINA VALENČIČ[os.] | DL[or.]
JANEZ VASLE[os.]* | NSi[or.]
JANKO VEBER[os.] | SD[or.]
JOŽE VELIKONJA[os.] | PS[or.], NP[or.], PS[or.]
PETER VILFAN[os.]* | PS[or.], NP[or.]
DR. GREGOR VIRANT[os.]* | DL[or.]
MAG. ANDREJ VIZJAK[os.]* | SDS[or.]
MAG. IVAN VOGRIN[os.] | DL[or.], NeP[or.]
TAMARA VONTA[os.]* | PS[or.]
MATJAŽ ZANOŠKAR[os.] | PS[or.], NeP[or.]
MAG. RADOVAN ŽERJAV[os.]* | SLS[or.]
MAG. BARBARA ŽGAJNER[os.] | PS[or.]
MAG. DEJAN ŽIDAN[os.]* | SD[or.]
LJUBO ŽNIDAR[os.]* | SDS[or.]
MAG. MELITA ŽUPEVC[os.] | PS[or.]
ROMAN ŽVEGLIČ[os.]* | SLS[or.]

Seznam 7: Kratice političnih strank v VI. mandatnem obdobju (2011 – 2014):list.B.6.6.

PS [or.] – Pozitivna Slovenija

NP [or.] – Poslanska skupina nepovezanih poslancev

SDS [or.] – Slovenska demokratska stranka

SD [or.] – Socialni demokrati

DL [or.] – Državljanska lista – DLGV [or.] – Državljanska lista GregorjaViranta

SLS [or.] – Slovenska ljudska stranka

DeSUS [or.] – Demokratična stranka upokojencev Slovenije

NSi [or.] – Nova Slovenija

NeP [or.] – Nepovezani poslanec

C. Summary

History of the National Assembly of the Republic of Slovenia 1992-2014pog.C.1.

After Republic of Slovenia became independent in 1991 and adopted a new political system, the parliament as the central legislative and representative body of the state was formed anew. In accordance with the concept of a modern parliamentary democracy, the constitution drawn up in 1990 and 1991 bestowed upon it a powerful role with numerous jurisdictions in the political and social life of the state. Besides the classic representative and legislative function (adopting the constitution, laws, budget, resolutions and national programmes, ratifying international agreements, calling referendums, deciding on the declaration of the state of war and state of emergency, etc.), the Slovenian parliament also performs a supervisory function (deciding on parliamentary investigations and votes of confidence, posing parliamentary questions, deciding on the impeachment of the President of the Republic, Prime Minister and the ministers) and elects, appoints and relieves its own leadership, government, judges, the ombudsman, the governor of the Bank of Slovenia, members of the Court of Auditors, etc.).ods.C.1.1.

* * *

To date the national assembly has concluded five terms of office. At the first National Assembly elections in 1992 the multiparty democracy was still very young, and the political space, in which the parties had not yet profiled themselves clearly in terms of their programmes, was therefore unclear. Every party took part in the elections with its own tactics, and low blows as well as serious struggles were not a rare occurrence. The campaign may also be ascribed with many transitional characteristics. It was a novelty and not only did it stir up the political life, but also the society in general, attracting many citizens and recounting many pungent stories which the journalists as well as the people could enjoy. The party leaders sought exposure, just like at all subsequent opportunities.ods.C.1.2.

The first structure of the National Assembly was quite fragmented, as eight parties qualified for it. The majority of votes went to the Liberal Democracy of Slovenia[or.] (hereinafter LDS[or.]), while the other parties lagged behind it considerably. At that time the future Prime Minister Janez Drnovšek[os.] managed to form a diverse coalition, called a small political miracle, for it consisted of LDS[or.], the Christian Democrats[or.] (hereinafter SKD[or.]), the United List[or.] as well as the Social Democratic Party of Slovenia[or.] (hereinafter SDSS[or.]). After the relations between the coalition and the opposition had been established, the parliament started addressing its extensive agenda. This primarily included the urgent legislative activities, since on one hand the former federal legislation had to be replaced, while on the other hand the basic acts of numerous state subsystems had to be adopted – from education, judiciary, tax system, ownership transformation and construction of the new economic system to national security, political parties and corruption. In accordance with its ambitious plan the parliament pursued its tasks diligently – the members of parliament mostly discussed the materials realistically and with appropriate political passion. The debates may have occasionally transcended the fields regulated by individual acts, but remained within the context of the issues at hand. However, since the very beginning the working enthusiasm of the parliament has not been in line with its public image. The people would never notice any diligent members of parliament. Apart from the basic legislative activities, the economic issues were the leitmotif of the first term of the National Assembly. As the term progressed, Drnovšek[os.]'s coalition gradually fell apart, and in the end it only consisted of LDS[or.] and SKD[or.].ods.C.1.3.

* * *

After the elections, the second National Assembly found itself in a stalemate. Together the parties of the so‑called transitional right had 45 seats, while all the other parties including the two minority MPs, who supported the previous Prime Minister Drnovšek[os.] (president of LDS[or.], the party which was the relative winner of the elections), also had 45 seats. The parliament – the mirror of the society – found itself in a difficult situation, split in half... The initial session dragged on, and the opposing standpoints were evident at each step the parliament took. In the beginning of the term it seemed that the parliament had been idle for many months since the elections. However, the mere chronological facts do not convey much of a message, for dates scarcely mean anything on their own. In three months since the elections the parliament was nevertheless formed despite the stalemate, even elected its president with a large majority, carried out lengthy, occasionally bitter and remote but thorough and relevant discussions, and elected the Prime Minister. The National Assembly carried out its envisioned mission. It is understandable this took time. Then the search for an agreement continued, finally resulting in a large coalition between the biggest parties LDS[or.] and the Slovenian People's Party[or.] (hereinafter SLS[or.]), also joined by the Democratic Party of Pensioners of Slovenia[or.] (hereinafter DeSUS[or.]).ods.C.1.4.

The coalition, finally established after many difficult months, was quite diverse despite the limited number of partners, since LDS[or.] and SLS[or.] were two ideologically and socially completely different parties. The parliamentary practice of the second term confirmed this thesis to a considerable extent. The situation in the National Assembly was often confusing, and it seemed that SLS[or.] belonged to the opposition rather to the coalition. Furthermore, the opposition failed to carry out a well‑orchestrated offensive against the government or to supervise it, since it was divided itself at the ideological level. The Slovenian Democratic Party[or.] (hereinafter SDS[or.]) and SKD[or.] were more closely related to SLS[or.], while the United List of Social Democrats[or.] (hereinafter ZLSD[or.]) were more akin to LDS[or.]. The dissolution of the coalition often seemed inevitable.ods.C.1.5.

Despite all its crises (which were quite frequent, especially as far as the staff was concerned), the shaky coalition between LDS[or.] and SLS[or.] held almost until the end of its term. Meanwhile the parliament kept performing its visible and invisible tasks, in the context of which it was able to carry out many large‑scale reform projects. Thus towards the end of 1999, after lengthy coordination, it adopted a comprehensive pension scheme reform. However, not long after the adoption of the large‑scale reform in the spring of 2000, only slightly more than half a year before the elections, the relations within the coalition fell apart. At that point – after many difficult meetings, progress and setbacks – the kindred parties SLS[or.] and SKD[or.] finally managed to agree on merging into a single party which would not be a part of the coalition. The downfall of the declining government was imminent. Drnovšek[os.] did not wait for the situation to resolve itself. He made his move ahead of his partners and he himself proposed that the SLS[or.] ministers be replaced with new ones. He tied the vote to a vote of confidence, which was not passed. Soon after Drnovšek[os.]'s fall, SLS + SKD[or.], after the unification the largest parliamentary party, proposed Andrej Bajuk[os.] as the new Prime Minister. However, the new parliamentary coalition was not destined to last long, since the second term would be over in less than half a year. Furthermore, already after a bit over a month the coalition found itself in a serious political crisis.ods.C.1.6.

* * *

On Sunday, 15 October 2000, the third National Assembly elections took place in Slovenia. Once again the election campaign took place and mostly the familiar parties and faces appeared in public... The Slovenian parliamentary-historical process gradually proceeded and evolved. The elections taking place at the turning point of the decade, century and millennium, were not an important milestone in themselves. However, symbolically they marked the onset of a new era. The first decade after the fall of the Berlin Wall, referred to as the time of freedom by the best chronicler of the 20th century Timothy Garton Ash[os.], drew to a close and the new nameless decade, an elusive time of an unclear character, was beginning. A year earlier the common European currency was introduced and NATO was extended to include the first three Eastern European countries, which had a special meaning for the processes of integration. Next year, on 5 October 2000, only ten days before the Slovenian elections, the last Yugoslav tyrant, Serbian leader Slobodan Milošević[os.], was stripped of power in Belgrade. All of this can be seen as a historical censorship of a certain era. Slovenia was a part of these global developments. During the third term of the National Assembly it itself joined the European Union and NATO, which concluded (perhaps illusory) the process of the transition in this state. On top of everything, the third term was also the last term controlled by the large Drnovšek's[os.] LDS[or.], the strongest party since 1992. The results of the elections on 15 October 2000 were most likely its swan song. LDS[or.] got a whooping 36.21% of votes, which translated into 34 parliamentary seats. The coalition included ZLSD[or.], SLS[or.] and DeSUS[or.].ods.C.1.7.

The weakness of the opposition, whose core consisted of SDS[or.] and New Slovenia - Christian People's Party[or.] (hereinafter NSi[or.]), which refused to acknowledge the opposition status of the Slovenian National Party[or.] (hereinafter SNS[or.]) and the new Youth Party of Slovenia[or.] (hereinafter SMS[or.]), was largely characteristic of the third term and the forms of the parliamentary work. The coalition was gradually nicknamed the voting machine and in these circumstances the opposition had to be tough. Otherwise it would only remain a part of the folklore. ods.C.1.8.

* * *

The fourth National Assembly elections, called by the President of the Republic on 3 October 2004, on one hand gave the impression of the usual democratic routine with a standard election campaign, while on the other hand they remained limited by the established ideological and political patterns. The cultural struggle between the left and the right continued, even though its intensity was receding. The results of the elections were not completely unexpected, but they meant a radical ideological change. For the first time after 1992 the large LDS[or.] suffered a defeat. The winner of the elections that Sunday was SDS[or.] with its leader Janez Janša[os.], who had gradually become the head of the opposition after 1996. Janša[os.] also formed the new coalition and became the Prime Minister. If the evident strength of the coalition and weakness of the opposition were characteristic of the third term, we could conclude that the fourth term would be completely different in this regard. The coalition was less numerous, more diverse, and the opposition consisted of two experienced parties, which did not even give the new government the traditional 100 days of peace. Different circumstances and practices in the parliament were expected. However, no significant changes took place and the initial (unrealistic) expectations vanished. As it happened, the strength and public support of the coalition and the government were considerable in the beginning, and on the other hand the opposition succumbed to internal disorientation and dissolution. Especially LDS[or.] was obviously in a crisis. Thus the fourth term was quite similar to the third one, even if a few roles were changed. The European topics were an element which definitely brought together the members of the parliament, but many other topics resulted in a well‑established left – right division. ods.C.1.9.

* * *

At the eve of the fifth National Assembly elections in September 2008, the Slovenian political space seemed quite clear and predictable. Wellbeing became the leitmotif of all parties, but the programme means of achieving it were increasingly vague and especially similar to each other. Therefore the voters could hardly make decisions on the basis of programmes and had to cast their votes on the basis of other factors: persuasiveness of the election campaign, charisma, ongoing affairs, their established political convictions, more or less irrational considerations... And as always, on the basis of unpredictable elements. Despite the expectations the relative victory went to Borut Pahor's[os.] Social Democrats [or.](the former ZLSD[or.], hereinafter SD[or.]), and Borut Pahor[os.] also became the Prime Minister.ods.C.1.10.

Already at the eve of the elections it was also clear that a debt and financial crisis was spreading globally, threatening to develop into a wider economic crisis and also engulf Slovenia. Pahor's team conveyed an impression that it was aware of the situation. However, in the following months it responded slowly and hesitantly due to the Prime Minister's consensual approach. However, the first batch of anti‑crisis measures was already addressed by the parliament towards the end of 2008. The MPs adopted it at the last session of the year, thus almost symbolically announcing the central problem of the fifth term: overcoming the situation, which finally developed from an economic into a political crisis.ods.C.1.11.

Every important subject (or at least those underlined as important) involved a difference of opinions. When the government finally managed to agree on the resolution of the question of the border with the neighbouring Croatia, which we should undoubtedly see as one of its greatest successes, it immediately stumbled upon resolute protests of the opposition as well as some of the more prominent intellectuals (on the other hand a significant percentage of renowned intellectuals supported the agreement). Finally the parliament and the votes of the coalition supported the so‑called Arbitration Agreement, but the strongly rooted doubts persisted. The pension scheme reform also gave rise to considerable opposition. In the context of reforming the labour market the coalition also adopted the Mini‑jobs Act, radically amending the system of student work and shaking the foundations of the financial empires of the student organisations and student work services. Naturally, the students opposed the changes resolutely and organised student demonstrations in front of the National Assembly in May 2010. However, legitimate concerns about the new legislation turned into an unarticulated smearing campaign and even violence. Granite cobbles were flung through the air, a small fire broke out, and the parliament building (especially the entrance) was visibly damaged. The decisions adopted by the parliament were by no means accepted...ods.C.1.12.

The National Assembly became a place of permanent disputes, which was also reflected in the parliamentary discussions. The debate on the new Family Code proposal can certainly be counted among the especially irreconcilable and controversial issues, at the same time bringing the attention to profound ideological, conceptual and even cultural‑anthropological differences. The trust in the government and the parliament during this term was still low, dissatisfaction grew, and the economic crisis had been an evident fact for quite a while. The political space remained unappeasable and the coalition gave an increasing impression of being blocked within and without, not having any real ideas of how to solve the situation. Thus the path towards a political crisis was paved. The coalition gradually fell apart, finally only consisting of SD[or.] and LDS[or.]. ods.C.1.13.

Numerous referendums, where the voters decided about almost all significant projects of the coalition, were an important catalyst of the political crisis and dissolution of the coalition ever since the summer of 2010. Furthermore, only a single project was confirmed: the Arbitration Agreement with Croatia, and in this case the referendum was proposed by the coalition itself. The fifth term ended with the dissolution of the National Assembly by the President of the Republic on 21 October 2011, after the government had received a vote of no confidence and in the absence of any new candidates for Prime Minister. For the first time in the almost 20‑year history of the Slovenian parliament an early election was called for 4 December. The trust in many parliamentary parties was shaken and a more thorough restructuring of the political space was expected.ods.C.1.14.

* * *

The time between the announcement by the President of the Republic with regard to the dissolution of the National Assembly and the elections was scarce. In these circumstances it was not surprising that the campaign lacked any innovative approaches, convincing and lucid solutions, and insightful approaches towards the voters. The campaign was quite calm (although not without affairs), and for the first time in twenty years the divisive ideological topics were more in the background than before. This certainly does not mean that they did not exist and that they did not influence the voters' decisions, but the majority of the political debates nevertheless focused on overcoming the economic crisis and finding exit strategies. Even in the beginning of October the political atmosphere was still predictable. However, only a bit later the political space started to change radically as new political faces and new parties started entering the political arena one after the other. The fact that the voters were fed up with the established candidates resulted in a turning point. Less than two months before the elections two new parties with exceptionally high ratings appeared, climbing to the top of the pre‑election polls. The first party was established by the controversial and charismatic mayor of Ljubljana Zoran Janković[os.] (Positive Slovenia, hereinafter PS[or.]), while the second one was headed by the former minister in Janša[os.]'s government, Gregor Virant[os.] (Gregor Virant's Civic List[or.], hereinafter DLGV[or.]).ods.C.1.15.

The campaign announced considerable political changes in the Slovenian space, and the results of the elections taking place on Sunday, 4 December 2011, only confirmed them. PS[or.] won the elections, but for the first time in the twenty‑year parliamentary history of Slovenia its president Zoran Janković[os.] did not become the Prime Minister. The coalition was formed by the leader of the SDS[or.], Janez Janša[os.], which came in second. The parliament started working eagerly, immediately addressing the crisis and the fiscal consolidation of the state, of course. Thus the new faces among the MPs soon faced all the dimensions of their tasks. Due to the general situation in the state, in the first half of 2012 they were even more closely scrutinised by the public as their colleagues during the preceding terms. In the times of austerity and shrinking budgetary resources in all fields that is not surprising, for of course in the end it is the parliament which has to adopt unpopular government measures, and the MPs, privileged and overpaid in the public opinion, are the ones who have to vote for them.ods.C.1.16.

In the second half of 2012 the dissatisfaction of people resulting from the economic crisis kept getting increasingly profound and more and more obviously oriented against the political elites. Numerous people's uprisings broke out. In the following months the area in front of the parliament building became the central location where different standpoints and opinions manifested and piled up – especially those wishing for completely different politics. The adjective "political" and especially politics as a profession focusing on the state and prosperity became pejorative terms. Mottoes about the wrongfulness of the political system as well as appeals for the introduction of direct democracy started appearing... Politics once again became similar to the oldest trade, and this was expressed by one of the protesters in a brutally direct, vulgar, but politically exceedingly meaningful banner: A fuck or a refund! In the beginning of 2013 it seemed that not only the coalition, but the whole of the political elite was put to the test. All the people were dissatisfied with everyone, but the government with its parliamentary majority was definitely the focus of attention. Nervousness mounted and a political change was imminent... ods.C.1.17.

In January 2013 an outsider, one of the few that the public still trusted, started setting things in motion: the Commission for the Prevention of Corruption, which published a report about its supervision of the officials' assets. As the president of this Commission, Goran Klemenčič[os.], said picturesquely: When numbers talk, bullshit walks. The Commission established that neither the Mayor of Ljubljana and leader of the PS[or.] Zoran Janković[os.] nor Prime Minister Janez Janša[os.] were able to explain how their property had increased significantly over the last few years. Both of them screamed in unison that they were not guilty, but only their most fervent supporters believed them. The coalition fell apart.ods.C.1.18.

After the dissolution of the coalition things came at a standstill. The central problem of the creators of the new coalition was seemingly simple: the largest parties from both sides of the spectrum – the PS[or.] and the SDS[or.] – were led by politicians burdened with the report of the Commission for the Prevention of Corruption. Only their resignation could have opened up new possibilities. However, while the SDS[or.] kept supporting Janša[os.] unwaveringly, the PS[or.] gradually discovered that it might be wise to take advantage of this political opportunity. Zoran Janković[os.] resigned and "froze" his function as the President of the PS[or.] party. He did not date it: he stated he would do that when a new government under the leadership of the PS[or.] was elected. Although his manoeuver appeared trivial and the whole scenography of the PS[or.] was reminiscent of the political dilettantism from the beginning of the 1990s, this was enough for the future coalition partners. Under the leadership of Alenka Bratušek[os.] from the PS[or.] (the first female Prime Minister) a new Slovenian government was formed in March of 2013.ods.C.1.19.

After the new government was elected, the political storm started to calm down despite many problems in the Office of the Prime Minister and the unfortunate staff choices. In the beginning of 2014, a year after it had been in power, the coalition still seemed solid and in control. At that moment Prime Minister Bratušek[os.] decided to strengthen her position within the PS[or.], and she announced an attempt to take over its presidency. The political situation looked favourable, and radical turning points were not on the horizon. However, in the spring of 2014 the principle notable in the modern politics (not only) in this space for almost 200 years once again surfaced in all its brutality: politics is the art of the possible, the anticipation of the unforeseeable, a performance involving the most unusual turns of events. The Mayor of Ljubljana and founder of the PS[or.], Zoran Janković[os.], decided to compete with Alenka Bratušek[os.] for the spot of the party president. For many people this was surprising, for many suicidal, for some irresponsible and for others the only right and prudent thing. In April the members of the PS[or.] elected Janković[os.] as president and a political crisis offering very few exits broke out. Alenka Bratušek[os.] resigned as Prime Minister. Thus the mandate of the entire Office of the Prime Minister ended automatically. Nobody proposed a new formateur, thus the President of the Republic Borut Pahor[os.] dissolved the Parliament on 2 June and called the elections on 13 July 2014 (despite significant criticism due to the coincidence with the summer vacations).ods.C.1.20.

* * *

In terms of contents the election contest represents the seventh mandate of the National Assembly of the Republic of Slovenia. Once again it is expected that the elections will radically change the political and staff composition of the Parliament, similarly as in 2011. There are several reasons for this. After the fall of Janša's[os.] government the momentum of the people's uprisings gradually ceased. However, the dissatisfaction with the politics and the political elites remained, and the results of the public opinion polls remained inexorable. A few uprising groups, among others the movement of the All Slovenian People's Uprising, decided to take advantage of the uprising potential and actively enter into politics. In December 2013 the Solidarity party was established. In the next year, on 1 March 2014, the United Left was formed according to the model of the attractive and convincing Alexis Tsipras's Syriza in Greece. Shortly before the elections another three parties with heavy weight leaders entered the political space: the I Believe party[or.], headed by the former president of the Court of Auditors Dr Igor Šoltes[os.], the Alliance of Alenka Bratušek[or.] (gathered around her are the Members of Parliament and former members of the Positive Slovenia who had joined her), and the Miro Cerar Party[or.]. The latter is even favoured by the pools, although all of its potential is concentrated in its undoubtedly well liked and renowned president.ods.C.1.21.

Imensko kazalo

Ambrožič, Borut     1138

Anderlič, Anton     285, 615, 716, 825, 932, 1035

Areh Lavrič, Sonja     826

Avberšek, Franc     616

Avšič, Jože     717, 827

Bajc, Josip     718, 933

Bajuk, Andrej     151, 199, 200, 202, 203, 204, 205, 206, 207, 210, 211, 213, 220, 234, 235, 254, 288, 290, 294, 303, 337, 364, 383, 504, 828, 934, 1257

Bandelj, Mirko     584

Barovič, Bogdan     829, 935, 1036

Baškovič, Milan     185, 188, 191, 193

Battelli, Roberto     30, 222, 302, 379, 472, 477, 617, 719, 830, 936, 1037, 1139

Bavčar, Igor     27, 46, 101, 105, 619, 720, 831

Bavdek, Dušan     618

Bergauer, Anton     721

Berlič, Gabrijel     620

Bernik, Jožef     224, 832

Beuermann, Richardn     722, 833

Bevk, Samo     723, 834, 937, 1038, 1140

Bezjak, Marjan     1039

Bikar, Alenka     1141

Bizilj, Ljerka     621

Bizjak Mlakar, Julijana     1040

Bogovič, Franc     1041, 1142

Bohinc, Rado     272, 589, 622, 835

Bon Klanjšček, Mirjam     1143

Borštner, Ivan     606

Bosnić, Dragan     1144

Božič, Ivan     724, 836

Braniselj, Rihard     1145

Bratušek, Alenka     515, 533, 535, 545, 548, 555, 556, 562, 565, 571, 1146, 1275, 1276, 1278, 1280

Brejc, Miha     228, 274, 277, 837

Brenčič, Stanislav     725, 838, 938

Brezigar, Barbara     259, 262

Breznik, Franc     1147

Broz, Josip     2, 175

Bručan, Andrej     592, 939

Brulc, Mirko     1042, 1148

Brunskole, Renata     512, 1043, 1149

Bučar, France     7, 13, 623

Bukovnik, Alan     1044

But, Franc     726

Butolen, Anton     839

Cankar, Ivan     514

Capuder, Franc     940

Cerar, Miro     523

Ciglar, Saša     1150

Cimperman, Janez     727, 840

Cipras, Alexis     569

Colarič, Anton     1045

Cukjati, France     243, 311, 316, 318, 355, 358, 367, 389, 390, 391, 402, 420, 428, 429, 841, 941, 1046

Cvikl, Milan M.     334, 942

Cvirn, Janez     4

Čadež, Milan     1047

Čadonič Špelič, Vida     624, 728

Čebulj, Franc     729, 842

Čehovin, Jerko     1151

Čeligoj, Vladimir     730

Čeligoj, Vojko     843

Čepič, Bogdan     1048

Černač, Zvonko     943, 1049, 1152

Černelič, Franc     625

Černetič, Dragan     626

Čok, Lucija     844

Črnak Meglič, Andreja     1050, 1153

Črnugelj, Silva     845, 1051

Čufer, Uroš     600

Čuš, Andrej     1154

Delak, Anton     229, 731, 846

Demšar, Vincencij     732

Diaci, Marko     847

Dimic, Iva     1155

Dimitrovski, Maja     1156

Dobrajc, Polonca     81, 627, 733, 944

Dragonja, Metod     734

Drnovšek, Janez     18, 19, 20, 32, 33, 34, 35, 36, 50, 51, 53, 58, 59, 66, 68, 70, 88, 95, 112, 116, 120, 122, 124, 131, 134, 135, 136, 139, 144, 145, 146, 148, 153, 160, 161, 197, 198, 218, 221, 232, 233, 236, 239, 240, 248, 249, 300, 304, 305, 307, 308, 309, 310, 322, 330, 363, 370, 408, 479, 480, 628, 735, 848, 1252, 1253, 1254, 1255, 1256, 1260

Drobnič, Janez     849, 945

Drofenik, Marjan     946

Džuban, Geza     629, 736, 850, 947

Erjavec, Karl Viktor     552, 1157

Ertl, Tomaž     423, 424, 425

Eržen, Brane     630

Fabjan, Andrej     737, 851, 948

Falkner, Matjaž     852

Ficko, Branko     1158

Ficko, Jožef     949

Frangež, Matevž     1052, 1159

Frim, Stane     631

Gaber, Slavko     96, 582, 738, 853, 950

Gantar, Pavel     314, 345, 392, 396, 397, 400, 401, 419, 421, 431, 433, 435, 438, 440, 445, 448, 451, 455, 951, 1053

Garton Ash, Timothy     216, 1258

Gaspari, Mitja     576, 586, 854

Gasparini, Mario     739, 855

Gašpar Mišič, Gašpar     1160

Gerenčer, Andrej     154, 740, 856

Germič, Ljubo     452, 453, 456, 483, 857, 952, 1054

Germovšek, Siniša     858

Geržina, Miroslav     632

Godec, Joško     1055

Golob, Robert     529, 531

Golobič, Gregor     257, 384, 393, 418, 481, 550, 572, 573, 610, 611, 612, 613, 614, 1056

Golubovič, Brane     1161

Göncz, László     381, 473, 1057, 1162

Gorenak, Vinko     598, 1058, 1163

Gostiša, Leon     741

Gračner, Zoran     859

Grad, Franc     11

Grill, Ivan     953, 1059, 1164

Grims, Branko     954, 1060, 1165

Grošelj, Leopold     860

Gulič, Aleš     955

Gumzar, Milan     1061

Györek, Miran     1062

Han, Matjaž     956, 1063, 1166

Hanžek, Matjaž     264, 265, 357, 460

Havel, Vaclav     47, 48, 49

Henigman, Benjamin     633, 742

Hercegovac, Lejla     1167

Hočevar, Katarina     1168

Homan, Bojan     957

Horvat, Franc (Feri)     276, 284, 292, 634, 743, 861, 958

Horvat, Jožef     959, 1169

Hrastelj, Peter     744

Hren Vencelj, Helena     109, 157, 745

Hrovat, Robert     960, 1064, 1170

Hršak, Ivan     1171

Hvalica, Ivo     52, 76, 99, 104, 141, 143, 171, 173, 174, 177, 178, 181, 184, 187, 190, 192, 195, 635, 746

Hvauc, Srečko     961

Irgl, Eva     962, 1065, 1172

Jagodnik, Jože     636

Jagodnik, Jožef     747

Jakič, Roman     179, 182, 269, 478, 748, 862, 1173

Jambrek, Peter     237

Janc, Branko     637, 749, 863

Janc, Kristijan     963

Jančar, Drago     118, 165, 166, 167, 169

Jančar, Janez     638

Janković, Zoran     457, 465, 467, 469, 470, 496, 498, 499, 500, 519, 530, 532, 534, 549, 563, 564, 1174, 1265, 1268, 1271, 1274, 1277, 1279

Janša, Janez     55, 56, 60, 62, 67, 69, 71, 73, 89, 130, 133, 149, 150, 152, 163, 168, 209, 246, 247, 258, 261, 267, 268, 270, 283, 286, 293, 312, 313, 317, 323, 324, 327, 331, 361, 362, 374, 382, 387, 412, 415, 458, 461, 463, 466, 468, 475, 506, 520, 527, 528, 537, 541, 546, 547, 568, 605, 639, 750, 864, 964, 1066, 1175, 1261, 1262, 1266, 1269, 1272, 1273, 1282

Jazbec, Darko     1176

Jazbec, Franc     751, 965

Jelen, Ivan     966

Jelinčič Plemeniti, Zmago     23, 42, 80, 172, 201, 241, 299, 375, 430, 432, 434, 436, 437, 439, 441, 444, 446, 447, 449, 450, 640, 752, 865, 967, 1067

Jelušič, Ljubica     1177

Jenko, Jana     1178

Jeraj, Alenka     968, 1068, 1179

Jerič, Aljoša     1180

Jerič, Miran     641, 753, 866, 969, 1069

Jerovšek, Jožef     251, 395, 754, 867, 970, 1070, 1181

Joras, Joško     298

Jug, Janez     642

Juri, Aurelio     755, 868, 971

Juri, Franco     474, 1071

Juri, Luka     1072

Jurša, Franc     1073, 1182

Kacin, Jelko     72, 577, 756, 869

Kampuš, Anton     1074

Kangler, Franc     328, 517, 757, 870, 972

Kaplja, Mirko     758

Karađorđević, Aleksandar     1

Karner Lukač, Metka     643

Kavčič, Blaž     871

Kavtičnik, Jože (Jožef)     872

Kavtičnik, Jožef     1183

Keber, Dušan     590

Kebrič, Ivan     759, 873

Kek, Franci     1075

Kelemina, Branko     760, 874

Kikelj, Janez     1076

Klasinc, Janja     1077, 1184

Klavora, Vasja     306, 319, 388, 403, 973, 1078

Klemenčič, Goran     518, 1270

Klinc, Štefan     761

Klun, Miroslav     1079

Kocijančič, Janez     22, 644

Kociper, Maša     486, 488, 491, 493, 1185

Kociper, Štefan     645

Kocuvan, Jožef     646

Kokalj, Anton     974

Komar, Polonca     558, 1186

Komel, Tina     1187

Komljanec, Janez     875

Kontič, Bojan     762, 876, 975, 1080

Kopač, Janez     588, 647, 763, 877

Kopše, Jožef     648

Kopušar, Milan     878

Koren, Drago     976

Koren Gomboc, Alenka     1188

Korošec, Anton     25, 561

Korošec, Bojan     649

Kos, Saša     1189

Košir, Jožef     764

Kotnik Poropat, Marjana     1190

Kovačič, Dimitrij     977

Kovše, Alojz     765

Kozinc, Miha     575

Kožuh Novak, Mateja     650

Kračun, Davorin     40, 44, 651

Kraljič, Peter     522

Kramberger, Janez     766, 879, 978

Krapež, Alojz     583

Krašovec, Tatjana     3

Kreft, Lev     16, 39, 652

Kregelj Zbačnik, Majda Ana     767

Kremžar, Leopold     880

Kres, Gvido     1081

Kresal, Katarina     368, 386, 454, 594, 595, 1082

Krivec, Danijel     979, 1083, 1191

Križanič, Franc     1084

Križman, Marijan     1085

Kucler Dolinar, Mojca     980

Kučan, Milan     31, 54, 61, 84, 94, 111, 215, 225, 238, 407, 551, 554

Kumer, Dušan     981, 1086

Kunič, Jožef     1192

Kurnjek, Branko     1193

Kužnik, Rafael     653, 768

Lah, Zvonko     1087, 1194

Lahovnik, Matej     332, 333, 982, 1088

Lampe, Alenka     1195

Lap, Sašo     654

Lavrinc, Maksimiljan     655, 769, 881

Lavtižar Bebler, Darja     770, 882, 983, 1089

Lenarčič, Andrej     656

Lenič, Jože     657, 771

Lenko, Franc     883

Lešnik, Peter     772

Lešnik, Zoran     773

Levanič, Dejan     1090

Levič, Peter     884

Likar, Rado     1091, 1196

Lipoglavšek, Franc     658

Lisec, Tomaž     1197

Ljubeljšek, Mitja     984

Logar, Mihaela     659

Luci, Miroslav     155, 774, 985

Lukšič, Igor     597, 1092

Madon, Zoran     660

Magajna, Andrej     1093

Majhenič, Silven     1094

Majnik, Lidija     885

Malovrh, Jurij     661, 775, 886

Mamić, Ivan     887

Marinič, Branko     986, 1095, 1198

Maršič, Dorijan     888

Mate, Dragutin     593, 1199

Matuš, Štefan     662

Meh, Srečko     482, 1200

Mencinger, Tomaž Tom     1096

Menih, Darko     1097

Merlo, Aleksander     776, 890

Meršol, Mitja     1201

Metelko, Alojz     663

Mežan, Janez     777

Mikolič, Martin     987

Milanović, Zoran     559

Milošević, Slobodan     140, 217, 1259

Möderndorfer, Janko Jani     544, 1202

Moge, Rudolf     123, 128, 664, 778, 891, 988

Mozetič, Miroslav     15, 138, 665, 779

Možgan, Jože     780

Mravljak, Darinka     781

Mrzel, Jerica     889

Napast, Janja     1203

Novak, Ljudmila     508, 511, 1204

Oder, Peter     1205

Okretič Salmič, Eda     156, 208, 782

Oman, Irena     38, 65, 666

Oman, Ivan     667

Omerza, Igor     668

Omerzel, Samo     602

Opec, Jasmina     1206

Osterman, Aleksandra     1207

Pahor, Borut     108, 226, 227, 231, 273, 275, 291, 296, 378, 385, 410, 413, 414, 416, 417, 462, 471, 476, 485, 487, 490, 526, 567, 669, 783, 892, 1098, 1208, 1263, 1264, 1281

Pajk, Stane     989

Pančur, Andrej     5

Paris of St. Albans, Matthew     8

Partljič, Tone     37, 132, 280, 670, 784, 893

Pavlica, Miloš     671

Pavlič, Alenka     1209

Pavliha, Marko     321, 329, 371, 990

Pavlinič Krebs, Irma     230, 271, 289, 894

Pavlišič, Marko     1210

Pečan, Breda     672, 895, 991, 1099

Peče, Sašo     320, 341, 347, 351, 352, 354, 356, 785, 896, 992

Pepelnik, Truda     1211

Per, Janez     786

Perne, Damijan     1100

Peršak, Anton     673

Peršak, Tone     41, 87

Peskar, Matjaž     674

Petan, Rudolf     787, 897, 993, 1101

Petavar Dobovšek, Damjana     1212

Petek, Milan     994

Petek, Miro     394, 405, 609, 995, 1102

Peterle, Lojze     21, 91, 92, 119, 162, 164, 214, 255, 287, 295, 360, 587, 675, 788, 898

Petrovič, Peter     676, 789

Pikalo, Jernej     603

Pišek, Ivan     1213

Pleteršnik, Maks     9

Plevčak, Marija     1214

Plut, Dušan     26

Podkrižnik, Iztok     1103

Podobnik, Janez     102, 106, 110, 113, 114, 125, 127, 129, 142, 147, 176, 180, 183, 186, 194, 297, 503, 677, 790, 899

Podobnik, Marjan     24, 90, 678, 791

Pogačnik, Marko     1215

Pogačnik, Milan     596

Pohorec, Valentin     900

Pojbič, Marijan     996, 1104, 1216

Polajnar, Ignac     679

Poljšak, Marijan     680

Posedel, Alojz (Lojze)     997, 1105

Potočnik, Alojzij     1106, 1217

Potočnik, Franc     681, 792

Potočnik, Vika     682

Potrata, Majda     344, 510, 516, 901, 998, 1107, 1218

Potrč, Miran     64, 103, 170, 349, 365, 366, 372, 373, 398, 404, 683, 793, 902, 999, 1108

Pozsonec, Maria     29, 223, 301, 380, 684, 794, 903, 1000

Predan, Janko     685

Pregelj, Žarko     686

Presečnik, Jakob     509, 557, 795, 1001, 1109, 1219

Prevc, Mihael     542, 1002, 1220

Pribićević, Svetozar     86

Prijatelj, Srečko     1003, 1110

Primožič, Jana     687

Protner, Jože     688

Pucko, Ciril     115, 137, 158, 159, 501, 689, 796, 904

Pučnik, Jože     28, 690

Pučnik, Mateja     1221

Pukl, Vitodrag     691

Pukšič, Franc     245, 797, 905, 1004, 1111, 1222

Pungartnik, Ciril Metod     798

Pusić, Vesna     560

Radić, Stjepan     85

Rajšp, Jožef     692

Ramšak, Sonja     1223

Ravnikar, Aleksander     1112

Ravnikar, Majda Širca     315, 343, 914, 1014, 1120

Rejc, Izidor     693, 799

Repe, Božo     63

Rezman, Vili     1005, 1113

Ribič, Janez     1114, 1224

Ribičič, Ciril     10, 502, 505, 694, 800

Rigelnik, Herman     14, 57, 74, 75, 695

Rihter, Andreja     1115

Rokavec, Franci     801, 906

Rop, Anton     250, 252, 253, 256, 353, 369, 907, 1006, 1116

Rožej, Vito     442, 443, 1117

Rožič, Nikolaj     802

Rugelj, Bojan     1007

Rupar, Pavel     244, 326, 342, 346, 348, 350, 803, 908, 1008

Rupel, Dimitrij     278, 279, 281, 282, 696, 909

Sajovic, Borut     1009, 1118

Sanader, Ivo     377

Schabowski, Günter     325

Schiffrer, Marijan     93, 804

Schmitt, Carl     574

Simčič, Ivan     1225

Simoniti, Vasko     260, 263, 591

Simšič, Danica     697, 910

Sisinger, Ivan     698

Skuk, Nada     699, 805

Slapnik, Tadej     1119

Slavinec, Mitja     1010

Smodiš, Branko     1226

Smrkolj, Ciril     585, 806

Sok, Alojz     911, 1011

Sovič, Boris     807

Stanič, Marjan     700

Starman, Bojan     1012, 1227

Stepišnik, Stanko     1228

Stopar, Stanislava     808, 912

Strah     336

Sušek, Maks     701

Sušnik, Franc     913, 1013

Svetlik, Ivan     427

Šešerko, Leo     702

Šetinc, Marjan     703

Šiftar, Drago     704

Šircelj, Andrej     1229

Školč, Jožef     45, 77, 78, 79, 83, 97, 98, 100, 705, 809, 915, 1015

Šoltes, Igor     570, 1283

Šorn, Mojca     6

Špiletič, Bogomir     810

Špindler, Jožef     811, 916

Štebe, Tomaž     1016

Štemberger, Igor     917

Šturm Kocjan, Jadranka     706

Šuklje, Borut     918

Šulin, Patricija     1230

Švagan, Matjaž     919, 1017

Tajnikar, Maks     82, 579

Tancig, Peter     43, 707

Tanko, Jože     399, 411, 484, 539, 920, 1018, 1121, 1231

Tasič, David     607

Tavčar, Irena     1232

Terčon, Davorin     812, 921, 1019

Testen, Ciril     1020

Thaler, Zoran     107, 580, 708, 813

Tisel, Štefan     1122, 1233

Tisovic, Marija Ana     922

Tomažič, Branko     121, 126, 814

Tomažič, Herman     815

Tomc, Romana     513, 1234

Tonin, Matej     1235

Toplak, Ludvik     709

Topler, Vladimir     17, 710

Trofenik, Vili     816, 923, 1021, 1123

Trtnik, Samo     536

Türk, Danilo     359, 406, 409, 422, 426

Turk, Žiga     599

Uhan, Marjetka     1022

Urh, Anton     1124

Vajgl, Ivo     1125

Valenčič, Kristina     1236

Vasle, Janez     1237

Veber, Janko     538, 543, 817, 924, 1023, 1126, 1238

Velikonja, Jože     1239

Verčič, Dejan     376

Verlič, Peter     1127

Veršnik, Rudi     1024

Verzolak, Ivan     711

Vesenjak, Alojz     818

Viler, Sara     1128

Vilfan, Peter     1240

Vindiš, Janez     712

Virant, Gregor     459, 464, 489, 492, 494, 495, 497, 507, 521, 524, 525, 540, 553, 601, 604, 1241, 1267

Virant, Irena     819

Vizjak, Andrej     338, 339, 925, 1025, 1129, 1242

Vlačič, Patrick     1130

Vladimir, Krivic     189

Vnučec, Bogomir     926

Vogrin, Ivan     566, 1243

Voljč, Božidar     581

Vonta, Tamara     1244

Vučko, Dušan     927

Zagorac, Boštjan     1026

Zagožen, Franc     117, 196, 212, 219, 340, 713, 820

Zagožen, Jože     821

Zalokar Oražem, Cveta     242, 928, 1027, 1131

Zamernik, Bogomir     822, 929, 1028

Zanoškar, Matjaž     1132, 1245

Zavrl, Franc     335, 608

Ziherl, Milenko     1029, 1133

Zimšek, Jožef     823

Zlobec, Ciril     12

Zlobec, Jaša L.     714, 930

Zorn, Aleksander     1134

Zupan, Majda     266, 931, 1030

Zupančič, Meta     578

Zupanec, Janez     715

Zver, Milan     1031

Žagar, Ivan     1032

Žerjav, Radovan     1135, 1246

Žgajner Tavš, Barbara     1033, 1247

Židan, Dejan     1248

Žnidar, Ljubo     1249

Žnidaršič, Franc     824, 1034, 1136

Župevc, Melita     1137, 1250

Žveglič, Roman     1251

Kazalo političnih strank

Delavska stranka Naprej     9

Demokratična stranka dela     427

Demos - Demokratična opozicija Slovenije     47, 215, 239

DEMOS – Krambergerjeva združena lista     4

DeSUS - Demokratična stranka upokojencev Slovenije     27, 109, 117, 128, 161, 179, 188, 228, 245, 247, 274, 281, 287, 305, 320, 323, 324, 350, 369, 379, 387, 408, 608, 644, 659, 672, 730, 737, 761, 764, 794, 805, 825, 869, 911, 918, 958, 1000, 1006, 1033, 1051, 1056, 1095, 1109, 1117, 1121, 1128, 1157, 1172, 1180, 1185, 1196, 1224, 1236, 1276, 1293, 1294, 1315

Deželna stranka Slovenije     5

DL - Državljanska lista / DLGV - Državljanska lista Gregorja Viranta     334, 335, 339, 343, 344, 349, 361, 370, 371, 380, 381, 386, 389, 407, 415, 1143, 1169, 1190, 1200, 1220, 1221, 1239, 1248, 1256, 1258, 1273, 1274, 1332, 1333

DS - Demokratska stranka / D - Demokrati     3, 46, 54, 66, 69, 118, 439, 445, 446, 488, 489, 506, 512, 513, 541, 543, 544, 579, 580, 773

Gibanje za občo demokracijo – GOD     6

Gibanje za Slovenijo     337

HDZ - Hrvatska demokratska zajednica     283

IDZ – Istrski demokratski zbor     7

Iniciativa za demokratični socializem     426

KDK - Kmečko-demokratska koalicija     96

LDSS - Liberalno demokratska stranka Slovenije     13

LDS - Liberalna demokracija Slovenije     1, 12, 34, 35, 49, 57, 58, 65, 67, 68, 72, 73, 75, 85, 88, 92, 94, 97, 102, 103, 104, 111, 121, 122, 124, 125, 126, 132, 139, 141, 142, 143, 145, 152, 159, 165, 176, 182, 185, 189, 198, 204, 210, 211, 212, 213, 219, 221, 230, 233, 235, 236, 237, 240, 248, 249, 252, 256, 259, 267, 269, 277, 291, 299, 327, 331, 355, 358, 359, 375, 435, 440, 441, 442, 449, 451, 452, 462, 463, 466, 467, 473, 480, 486, 491, 500, 507, 509, 514, 516, 525, 533, 540, 542, 550, 554, 556, 557, 561, 572, 573, 574, 587, 588, 592, 595, 613, 614, 615, 618, 619, 620, 632, 633, 637, 640, 643, 648, 649, 650, 655, 656, 657, 663, 665, 675, 681, 695, 701, 710, 711, 713, 714, 715, 718, 729, 731, 739, 741, 745, 747, 755, 762, 767, 769, 774, 775, 776, 777, 779, 782, 783, 786, 789, 792, 793, 796, 798, 799, 802, 803, 804, 808, 812, 814, 815, 817, 818, 829, 833, 835, 840, 842, 843, 844, 847, 848, 850, 858, 859, 861, 863, 872, 882, 889, 892, 894, 897, 900, 914, 927, 930, 936, 938, 945, 948, 959, 963, 964, 968, 971, 973, 975, 979, 989, 1003, 1012, 1032, 1039, 1047, 1060, 1102, 1131, 1279, 1280, 1281, 1287, 1289, 1290, 1295, 1304, 1305, 1311, 1312, 1323, 1325, 1330

Lipa     261, 279, 943, 988, 999, 1011

Lista Krščanskih socialistov     8

LS - Liberalna stranka     11

Manjšinski poslanci     120, 181, 232, 353, 409

Narodni demokrati     14

NeP - Nepovezani poslanec/nepovezana poslanka     443, 455, 468, 612, 673, 693, 759, 766, 807, 836, 846, 887, 893, 895, 1008, 1018, 1092, 1096, 1122, 1132, 1135, 1142, 1162, 1237, 1259, 1262, 1278

NSi - Nova Slovenija-Krščanska ljudska stranka     164, 170, 173, 193, 195, 200, 209, 224, 243, 263, 273, 294, 295, 352, 378, 742, 746, 768, 772, 811, 822, 839, 851, 862, 868, 874, 880, 886, 904, 919, 921, 925, 935, 965, 978, 982, 994, 1004, 1154, 1170, 1213, 1247, 1249, 1277, 1317, 1318

Poslanec/poslanka italijanske narodne skupnosti     437, 591, 744, 876, 1014, 1136

Poslanec/poslanka madžarske narodne skupnosti     527, 689, 828, 953, 1035, 1163

PS NeP - Poslanska skupina nepovezanih poslancev     454, 475, 484, 490, 497, 503, 521, 523, 548, 567, 586, 928, 942, 949, 969, 976, 980, 987, 990, 998, 1009, 1072, 1085, 1097, 1108, 1123, 1133, 1150, 1156, 1178, 1183, 1189, 1194, 1199, 1209, 1211, 1219, 1228, 1252, 1255, 1270

PS - Pozitivna Slovenija / LZJ - Lista Zorana Jankovića     333, 338, 342, 346, 354, 360, 363, 365, 366, 372, 382, 384, 385, 391, 394, 395, 396, 397, 398, 399, 400, 401, 405, 410, 413, 416, 418, 419, 420, 421, 431, 434, 1134, 1138, 1140, 1141, 1144, 1147, 1149, 1155, 1158, 1160, 1161, 1168, 1174, 1175, 1177, 1182, 1186, 1187, 1188, 1191, 1193, 1195, 1198, 1202, 1208, 1210, 1214, 1216, 1218, 1227, 1240, 1251, 1253, 1254, 1260, 1261, 1264, 1267, 1269, 1331, 1334, 1336, 1337, 1340, 1341, 1342, 1343, 1344, 1345, 1346, 1347

SSS - Socialistična stranka Slovenije     22, 71

RZS - Republikanska zveza Slovenije     16

SDP – Socialdemokratska prenova Slovenije     29

SDS - Slovenska demokratska stranka / SDSS - Socialdemokratska stranka Slovenije     21, 48, 56, 61, 63, 74, 80, 98, 106, 115, 131, 135, 155, 156, 158, 162, 166, 192, 194, 199, 205, 206, 207, 208, 220, 222, 223, 234, 238, 242, 265, 271, 280, 282, 285, 296, 304, 307, 308, 309, 310, 313, 314, 315, 316, 317, 318, 328, 341, 345, 347, 376, 383, 390, 392, 393, 403, 411, 412, 414, 422, 460, 464, 535, 536, 555, 584, 603, 606, 607, 630, 634, 635, 638, 645, 653, 660, 664, 678, 694, 702, 712, 724, 727, 728, 732, 752, 756, 757, 758, 778, 784, 787, 795, 821, 830, 834, 837, 841, 849, 855, 857, 860, 864, 879, 881, 884, 885, 891, 898, 899, 902, 905, 906, 907, 909, 910, 913, 915, 922, 924, 932, 933, 934, 937, 944, 946, 947, 957, 961, 962, 966, 967, 972, 974, 984, 985, 992, 993, 995, 1001, 1016, 1024, 1025, 1027, 1036, 1037, 1038, 1042, 1043, 1044, 1046, 1048, 1061, 1065, 1069, 1074, 1076, 1080, 1081, 1082, 1083, 1091, 1105, 1106, 1112, 1114, 1118, 1119, 1126, 1145, 1148, 1151, 1153, 1164, 1165, 1166, 1171, 1173, 1176, 1181, 1184, 1192, 1197, 1201, 1203, 1204, 1205, 1206, 1212, 1222, 1223, 1225, 1226, 1232, 1234, 1241, 1242, 1243, 1244, 1245, 1246, 1257, 1266, 1271, 1285, 1286, 1298, 1299, 1316, 1324, 1335, 1338, 1339

SD - Socialni demokrati / ZL - Združena lista / ZLSD - Združena lista socialnih demokratov / ZKS - Zveza komunistov Slovenije     37, 38, 39, 40, 51, 60, 64, 84, 89, 90, 91, 99, 108, 113, 138, 153, 160, 177, 183, 184, 186, 226, 241, 253, 254, 255, 264, 266, 268, 270, 275, 284, 292, 297, 300, 301, 303, 311, 322, 326, 340, 348, 364, 367, 368, 374, 402, 406, 436, 438, 444, 459, 461, 470, 479, 481, 492, 508, 510, 511, 526, 539, 545, 576, 596, 625, 631, 639, 647, 674, 688, 698, 709, 721, 733, 748, 749, 763, 780, 781, 788, 797, 813, 816, 819, 826, 827, 838, 854, 865, 877, 883, 901, 903, 916, 920, 926, 931, 939, 940, 951, 952, 960, 983, 1002, 1015, 1017, 1020, 1021, 1022, 1023, 1026, 1028, 1029, 1030, 1041, 1050, 1052, 1054, 1055, 1057, 1058, 1062, 1063, 1064, 1067, 1068, 1070, 1071, 1075, 1077, 1078, 1087, 1088, 1094, 1099, 1100, 1111, 1115, 1124, 1125, 1137, 1146, 1152, 1159, 1167, 1179, 1207, 1217, 1229, 1238, 1250, 1265, 1272, 1284, 1302, 1303, 1313, 1326, 1327, 1328, 1329

SEG - Slovensko ekološko gibanje     20

Siriza     424

SKD - Slovenski krščanski demokrati     2, 19, 36, 44, 50, 59, 62, 76, 77, 78, 81, 87, 93, 101, 107, 112, 130, 136, 148, 169, 175, 373, 447, 448, 456, 457, 458, 471, 472, 495, 501, 505, 515, 519, 532, 534, 537, 538, 546, 570, 575, 597, 604, 609, 623, 628, 661, 666, 679, 692, 696, 703, 705, 735, 1282, 1283, 1288, 1300, 1308

Slovenska gospodarska stranka     15

SLS - Slovenska ljudska stranka     17, 42, 43, 53, 79, 82, 100, 105, 114, 123, 127, 129, 133, 134, 137, 140, 144, 146, 147, 150, 151, 168, 174, 214, 216, 218, 225, 227, 244, 246, 262, 272, 289, 293, 321, 351, 377, 388, 404, 417, 469, 493, 494, 499, 504, 517, 518, 524, 531, 562, 569, 571, 578, 589, 593, 599, 601, 616, 621, 626, 641, 651, 668, 670, 682, 684, 686, 690, 699, 707, 716, 719, 722, 725, 736, 751, 754, 760, 771, 791, 801, 810, 824, 832, 853, 867, 873, 878, 888, 890, 908, 917, 923, 954, 955, 996, 1005, 1019, 1059, 1089, 1093, 1098, 1120, 1130, 1139, 1215, 1230, 1231, 1233, 1235, 1263, 1268, 1275, 1291, 1292, 1296, 1297, 1301, 1306, 1307, 1309, 1314

SLS + SKD - SLS + SKD Slovenska ljudska stranka     149, 154, 157, 163, 167, 171, 172, 187, 203, 217, 590, 594, 598, 600, 602, 605, 610, 617, 622, 624, 627, 629, 642, 646, 652, 662, 667, 669, 671, 677, 680, 683, 685, 687, 691, 697, 700, 704, 706, 708, 717, 720, 723, 726, 734, 750, 753, 770, 790, 800, 809, 823, 831, 852, 866, 1310

SMS - Stranka mladih Slovenije     180, 190, 191, 197, 202, 231, 290, 765, 806, 845, 856, 870, 1321, 1322

SND - Slovenska nacionalna desnica     95, 485, 498, 522, 549, 568, 585

SNS - Slovenska nacionalna stranka     18, 41, 52, 83, 86, 110, 116, 178, 196, 201, 229, 250, 251, 260, 278, 288, 306, 319, 329, 357, 450, 453, 465, 474, 482, 483, 487, 496, 502, 520, 547, 566, 577, 611, 636, 654, 658, 676, 738, 740, 743, 785, 820, 871, 875, 912, 941, 956, 986, 997, 1007, 1013, 1040, 1045, 1073, 1090, 1113, 1129, 1319, 1320

SN - Stranka neodvisnih     24

Socialdemokratska unija Slovenije     28

Solidarnost     423

SOPS - Slovenska obrtno podjetniška stranka – Stranka centra     23

Stranka Mira Cerarja     432, 1350

Svobodna stranka     10

ŠDKS - Štajerska demokratska krščanska stranka     25

TRS - Stranka za trajnostni razvoj Slovenije     336, 428

Verjamem     429, 1348

Zares - socialno liberalni / Zares - nova politika     257, 258, 276, 286, 298, 302, 312, 325, 330, 332, 356, 362, 433, 896, 929, 950, 970, 977, 981, 991, 1010, 1031, 1034, 1049, 1053, 1066, 1079, 1084, 1086, 1101, 1103, 1104, 1107, 1110, 1116, 1127

Zavezništvo Alenke Bratušek     430, 1349

Združena levica     425

Združena lista – Delavska stranka Slovenije     26

Združenje Svoboda, mir in ekološki razvoj Slovenije – Združenje Smer Slovenije     30

ZELENI - Zeleni Slovenije     31, 45, 55, 70, 119, 476, 477, 478, 528, 529, 530, 551, 552, 553, 558, 559, 560, 563, 564, 565, 581, 582, 583

ZG - Zeleno gibanje     32

ZZP - Zveza za Primorsko     33